Se dem lige! Unge, lykkelige, forelskede…
Hvem elsker ikke en god kærlighedshistorie?
Det øjeblik hvor blikkene mødes, og alt andet forsvinder.
Også den andens fejl. Og det eneste, man har lyst til…
Tilgiv mig, hvis De troede, det var en af den slags kærlighedshistorier.
Det er det, men de er ikke vores hovedpersoner.
Eller i det mindste ikke de eneste.
Hende her er hovedpersonen i vores fortælling,
selskabsdamen.
Elena Bianda, til tjeneste.
Og ja, dette er min historie.
Så det bør vel være mig, der fortæller den.
Selvfølgelig. Tag De den herfra, frøken Bianda.
Udmærket. Lad os starte ved begyndelsen.
Jeg er ikke en tjener, hvis I tænker det.
Jeg kan læse og skrive.
Jeg er godt uddannet, men vigtigst har jeg en sund dømmekraft.
Derfor er jeg byens bedste anstandsdame. Men ikke den eneste.
Nogle kalder os "selskabsdamer".
Velstillede forældre betaler mig for at rådgive deres døtre,
beskytte deres dyd og finde den perfekte bejler.
BEJLERE
For gammel.
Alt for ung.
En lømmel.
Han er perfekt, hvis du altså vil gifte dig med hans mor.
Nej.
Misforstå mig ikke.
Jeg elsker kærlighedshistorier. Især lykkelige slutninger.
-Ja. -Ja.
Ja.
Han siger ja.
Tillykke! Hurra!
Ulempen ved jobbet er, at hvis jeg gør det godt,
er det slut.
FAMILIEN ANTONIO BIANDA DE TEJADA
Jeg kunne godt bruge Deres råd.
Jeg har det lidt svært.
En far og enkemand. Tre døtre.
Jeg frydes ikke ved deres vanskæbne,
men der er tre søstre.
Hele tre.
Det er flere års arbejde. Den chance kan jeg ikke lade passere.
50 pesetas for bøgerne, aftale?
-Hil dig, Maria. -Undfanget uden synd.
Tilgiv mig, Fader, for jeg har syndet.
Se ikke sådan på mig.
Det er hårde tider.
Respektabel familie.
Velopdragne unge kvinder.
De mistede deres mor i fjor.
CRISTINA MENCÍA, 20 ÅR
De skal ud i verden igen.
SARA MENCÍA, 18 ÅR, BOGORM
Det vil jeg sørge for.
CARLOTA, 14 ÅR SÆR LILLE SKABNING
Jeg må holde mig til Grundhåndbogen for gode selskabsdamer
for at undgå fejl.
Ét enkelt fejltrin kan ødelægge dit liv.
Selv om han er et meget flot fejltrin.
I ved nok allerede, hvor det bærer hen.
Ingen kærlighedshistorie uden en plaget heltinde.
Indrøm det. I kan ikke vente med at høre mere.
ÅH NEJ! MIT HJERTE!
SELSKABSDAMERNE
LEKTION NR. 1: FORELSK DIG ALDRIG
Frøken…
-Elena Bianda. -Bianda. Elena Bianda.
De har mange fornemme anbefalinger.
Men er De ikke lidt ung?
Og De er en ret ung far til tre døtre.
De er ikke Don Pedro Mencía.
Santiago Torres. En fornøjelse.
Tag plads.
Don Pedro bad mig samle en liste over kandidater.
-Er der andre? -Håbede De at være den eneste?
Jeg håber at være den bedste.
Jeg formoder, De kender til familien.
Jeg har et begreb om dem.
Kan De lide at læse?
-Jeg læser, når jeg kan. -Jeg mener ikke Bibelen.
Heller ikke jeg.
Hvad var det sidste, De læste?
Moby Dick. Og før det, Doña Perfecta.
Jeg læser alle genrer, så længe det er god litteratur.
"God"? Det er vel subjektivt?
Jeg anede ikke, jeg skulle udfrittes.
Jeg støder sjældent på kvinder, der er så glade for sarkasme.
-De må have misforstået mig. -Jaså?
Jeg troede nær, De så mig som dum.
Jeg kunne sige det samme. Selvom jeg ikke tror, det var ondt ment.
Hvordan vil De håndtere tre unge damer med dit iltre gemyt?
Skak.
Det ved jeg ikke.
Med Deres uvurderlige hjælp?
-Don Pedro. -Santiago, hvad laver du her?
Ikke noget.
Jeg ledte efter dig og stødte på frk. Bianda.
Jeg går nu. I har vigtige ting at tale om.
Frøken Bianda.
Undskyld mig, frk. Bianda.
Det var nok mine døtres værk.
Min gudsøn er deres foretrukne nikkedukke.
Skal vi gå udenfor?
Lad os.
Hun er ikke en gammeljomfru. Hun er ganske tiltalende.
Hun er ung, i betragtning af at hun er byens bedste selskabsdame.
Er hun ikke klog, duer hun ikke.
Det er hun bestemt.
Vi mangler kun jeres fars accept.
Indtil for nylig har jeg været meget væk med mit arbejde,
rejst i Europa og det afrikanske kontinent.
Min kone passede vores hjem og døtre.
Jeg forstår. Det gør mig ondt, hr. Mencía.
I tider som disse er det vigtigt, de har nogen, de kan betro sig til.
Der er ting, en ung kvinde ikke kan tale med sin far om.
Visse hemmeligheder, døtre ikke kan dele af ærbarhed.
Det er helt naturligt.
-Jeg må vinde deres tillid. -Og hvordan vil du vinde min?
Halvdelen af byens selskabsdamer vil gerne arbejde her.
Jeg mistede mine forældre.
Vi ses i morgen, frøken Bianda.
Kom til tiden.
Tre døtre.
En langtidsansættelse. Tillykke.
Jeg er ked af, du ikke fik talt med Don Pedro, Alicia.
Tænk ikke på det. Jeg har arbejde.
Jeg håber ikke, søstrene volder problemer.
Problemer?
-De er nogle henrivende unge damer. -Ja. Ganske henrivende.
Elena!
Afgang!
Jeg håber ikke, han så mig. For hvis han finder mig, er jeg færdig.
Frk. Bianda, alt vel?
Må jeg foreslå at bruge porten som udgang, ikke murstenene.
Jeg hørte, De fik jobbet.
Du har samme dårlige smag i litteratur som mine venner.
Tja, det kender jeg ikke noget til.
Jeg troede, i dag ville blive god, men jeg tog grueligt fejl.
Hele vores liv afhænger af at finde en ny familie.
De kommer tidligt.
Undskyld mig?
De fik besked på at være her på slaget otte.
I dette hus betyder kl. otte kl. otte.
Ikke fem over otte eller fem minutter i otte.
Vent her til klokken otte.
Hvad er klokken?
Jeg siger det kun én gang.
De skal være oppe klokken 7.30 om morgenen.
Der starter personalet deres dag.
De har en halv time til at nette Dem,
da Mencía-døtrene spiser morgenmad klokken otte.
De spiser morgenmad med dem til 8.30,
hvor min undervisning af dem begynder.
De skal ikke gå i vejen.
Deres værelse.
Det støder op til frøken Cristinas. Hun er ældst og bør være førsteprioritet.
De unge damer er ulig alle andre, De har tjent.
Jeg foretrækker ordet "ledsaget".
Mencía-navnet er nu som Deres eget.
Tre kvinders fremtid hviler i Deres hænder. Jeg håber, De er egnet.
For hvis De ikke er, vil jeg personligt informere Don Pedro herom.
Jeg er den person, han stoler mest på.
Jeg kan forsikre Dem om, at det vil forblive sådan.
Mit liv bliver mere kompliceret.
Først hestevognen, og nu Doña Angustias.
Frøken Bianda!
Ud herfra omgående!
Hvordan er det dog, De byder frøken Bianda velkommen?
Sig undskyld, ellers må jeg…
Lad os være alene.
Med forlov.
Hvad? Vil De straffe mig?
Over en fjollet spøg?
En særdeles taktløs spøg!
Og den bedste, jeg nogensinde har oplevet. Jeg må have set forrykt ud.
Jeg tillader ikke den slags opførsel!
Jeg er for ung til et hjertestop.
Så jeg stoler på, det aldrig sker igen!
Og De er for ung til at få en mand.
Så det er i alles interesse, at vi er venner.
De er værre end Doña Angustias!
Det er bedst, at hun ikke ved noget.
-Ja. -Nej.
-Ja. -Nej!
Nogle spøgefuldheder bør ikke tillades.
Jeg er enig. Carlota fortjener en reprimande og straf.
-For at skræmme hende? Cristina. -Angustias, forlad os. Jeg ordner det.
Opfør jer pænt.
-Hvorfor forsvarer du hende altid? -Fordi det var en bagatel!
Du optrådte respektløst.
-Det er fint. -Tilgiv os.
Tilgiv min storesøster, som tror, at hun bestemmer.
-Jeg er bare bekymret for jer! -Du er ikke mor.
Tilgiv os. Og velkommen til.
Velkommen til.
Jeg ved, hvad I tænker. Mencía-døtrene giver mig søvnløse nætter.
Indrømmet, første dag var ingen succes…
…men der er mere.
Hørte I det?
Og hvor skal De så hen?
Jeg skulle bare ud for at få lidt frisk luft.
Det er for koldt til kækheder.
Du bør gå i seng igen.
Jeg spolerede hendes planer, men jeg har ikke råd til en skandale.
Unge dame!
Deres opførsel i går var skammelig.
Deres døtre mangler disciplin.
Jeg tvivler på, den unge dame kan give det.
Så er det bekræftet.
Hun er streng og spion.
Bare rolig, Angustias. Hun er på prøve. Lad os se, hvordan hun klarer sig i aften.
-I aften? -Hvis hun ikke…
Hvad sker der i aften?
Jeg står for hendes afskedigelse.
Udmærket.
-Angustias! -Hvorfor lusker De rundt her?
Det var blot tilfældigt. Eller er De bare naturligt mistroisk?
Det var retorisk. Jeg kender allerede svaret.
Hav en god dag.
Godmorgen.
Fantastisk.
Lige hvad vi trængte til, en rolig og fredelig morgenmad.
-Bare rolig, søster… -Du er ulidelig!
-Og du er kedelig, Cristina! -Og hvad så, hvis jeg er kedelig?
Grin. Kom nu, lad os høre et godt grin.
Godmorgen, Don Pedro.
Undskyld os. Vi sad midt i et latteranfald.
De har morsomme døtre.
Angustias sagde, De ikke fik den varmeste velkomst i går.
Bare sædvanligt mundhuggeri blandt søstre. Jeg har set det før.
Men Deres døtre virker som små engle.
Doña Angustias venter jer.
-Og hun er i dårligt humør. -Som altid.
Undskyld os.
Lad os gå.
Nu hvor vi er alene, vil jeg gerne diskutere en vigtig sag med Dem.
Her kommer overraskelsen.
Sig frem.
I aften holder familien Ortega fest i deres hjem.
Det er på tide, mine døtre genoptager deres sociale liv.
I særlig grad Cristina.
Her kan hun møde den unge mand, der gør kur til hende.
Mener De Deres gudsøn, hr. Torres?
Santiago?
Nej. Du godeste, nej.
Om forladelse.
Hendes bejler er Eduardo Espinosa de Monier.
Kender De ham?
Selvfølgelig. En høflig, nydelig ung mand af god familie.
-Han er et godt match. -Min kone mæglede mellem dem.
Men hun var ikke sikker.
De kan være vis på, at jeg tager mig af frk. Cristina.
Godeftermiddag, frøken.
Hvad med denne her i aften?
Jeg ved ikke, om jeg kan.
Smerten virker permanent. Du vil savne hende hele livet.
Men De kan vælge at savne hende hjemme i sengen,
skændes med Deres søstre og lade livet passere, eller leve.
Hvad ville Deres mor sige?
Hun elskede fester.
Hun vil ikke ønske, at De brugte deres bedste år liggende i sengen,
passende på Deres søstre.
De skal udenfor.
De skal smile og hygge Dem.
Og lade den smukke unge mand, som sendte dette brev, eskortere Dem.
Sådan lever man.
Jeg ville give alt for at se Dem komme ned ad de trapper hver dag i mit liv.
Det er længe siden, jeg har set Dem sådan.
Det er min selskabsdames fortjeneste. Elena Bianda.
En fornøjelse.
I aften er De bare endnu en gæst. Vi skal nok opføre os pænt.
Prøver De at overbevise ledsagersken? Hvor subtilt.
Og du må få, hvad du vil til middag.
Er der skarntyde i spisekammeret?
-Hun ville vel gerne med. -Det er rigtigt.
Vi må hellere gå, hvis vi vil frem til tiden.
Uden mig ville De have haft travlt i aften.
Forklar mig, hvorfor mænd tiltrækkes mere af en ledsaget kvinde.
Santiago?
Cristina. Eduardo.
Selv nyhedsjægere må holde pause nu og da. Har du ikke lært at nyde livet?
-Som dem, der lever af formuer? -Nogle arbejder, fordi de vil.
Han kan ikke bære lediggang. Hvad er dagens artikel om?
Hertugen og hertuginden af Fernán Núñez holder endnu en fest…
Hvor mange hestevogne er her mon plads til?
Det er et hårdt job at tælle vogne.
Jeg byder den unge dame op til dans.
Frøken Bianda, med forlov.
Dejligt at se dig, Cristina.
Du og Eduardo er gamle venner, ikke sandt?
Blot bekendte.
Bianda, har De familie?
Hvorfor?
Af nysgerrighed.
De svarer ikke?
Deres interesse i mit liv overrasker mig.
Og deres dialektiske færdigheder overrasker mig.
Er De vred over at blive hægtet af eller ikke at være så klog som antaget?
Giver De mig nogensinde et klart svar?
Hvordan fandt De ud af det med mine venners læsevaner.
Hvad antyder De?
Intet.
Jeg kan se, De nyder at være velinformeret og diskret.
Ligesom Dem, tilsyneladende.
De tager noter, mens alle morer sig.
Nogle er de fødte romankarakterer, andre til at skrive dem.
Jeg håber, De skriver godt.
Hov…
Undskyld mig.
Jeg er givetvis en dårlig kritiker, men jeg skriver godt.
Vi får se. Jeg har ikke læst Deres roman. Undskyld mig…
Hvordan går din første fest?
Den starter vidunderlig. Den unge mand er meget elegant.
-Det er ikke vores job at forelske os. -Det handler om at finde dem en god mand.
Det må vi acceptere. Vi ender alle som gammeljomfruer.
Hellere det end selvmedlidenhed.
Jeg ved ikke med jer, men jeg vil ikke ende på gaden.
Det bliver svært, sådan som du gloede på ham.
-Jeg henter juice. Vil I have noget? -Nej.
-Tak for informationen om Mencía-pigerne. -Siger du, hvordan fik du stillingen?
Jeg sagde, jeg mistede min familie.
Du løj.
-Men det er ikke det værste. -Åh.
Gabriel er her.
Her? Hvor?
Jeg så ham forleden, da jeg forlod Mencía-huset. Han er i byen.
Sikket sammentræf.
Hvis han opdager, jeg er her…
Hvis hvem opdager det?
Det er uhøfligt at blande sig i andres samtaler.
Ro på. Jeg kom bare for at spørge, hvordan det går med Mencía-pigerne.
Ganske udmærket.
-Det glæder mig. -Klart.
Jeg er heldigvis også blevet ansat. Jeg har mig en ung dame.
Alba de Ibáñez.
En ung dame med ganske lave standarder, ikke?
Hvad angår Mencía-søstrene… Cristina er henrivende.
Men Sara er en usædvanlig ung dame.
Uovertruffen med en vifte.
Tre søstre,
tre gange arbejde.
-Han dansede godt. -Han er charmerende.
Og meget flot.
Du ved, hvad man siger om mænd, der kan danse.
Nej, hvad?
Hør ikke på dem, skat. Nutidens piger er meget upassende.
Doña Paquita, De hører kun det, De vil høre.
Og se, hvor godt det er gået mig. Du bør tage ved lære.
Jeg må hellere gå.
Eduardo venter på at gå en tur med mig.
En romantisk gåtur. Hvor dejligt!
God fornøjelse!
-Men når I er alene… -Jeg ledsager.
-Naturligvis. -Som forventet.
Tak, Esther, for at anbefale byens bedste selskabsdame.
Hvad gør man ikke for sine venner? Ikke, Josefina?
Jo. Hvad som helst.
Elena!
Det er frøken Sara. Du bad mig holde øje med hende.
Hun er væk.
Hvad?
Du kan ikke klare tre. Forstå det.
Er det sket noget?
Nej. Bare et personligt anliggende.
-Skal vi gå med Dem? -Nej. Alt er godt.
De kan stole på mig.
Det går hurtigt.
-Kan du huske det? -Hvad laver du?
-Har De mødt dr. Aguilar? -Ved Deres vogn i går, ja.
Beklager misforståelsen. Det ikke er den bedste måde…
Jeg har behandlet hendes mor før…
Jeg så, hvordan Sara tog sig af hende.
Jeg så hendes videbegær.
Det ville være spild ikke at opelske det talent og den entusiasme.
Jeg går ud fra, at De er hendes underviser.
Korrekt.
Mange tak, doktor. Gå De bare.
Vi ses i overmorgen.
Udmærket.
Sig det ikke til nogen.
Vil du hellere ses som en tøjte?
End som en, der læser medicin?
Alle familier har brug for et sort får. Det er nærmest en regel.
Hvorfor så skjule det?
Fordi min far ikke ville tillade det.
Og han skal godkende min indskrivning på medicinstudiet.
Men hvis jeg bestod optagelsesprøven, ville han…
…måske ændre mening.
De skal bare dække over mig i et par dage.
Jeg beder bare om lov til at vælge min egen skæbne.
Der ser De.
Alt vel?
Som det skal være, Don Pedro.
Lad os tage hjem.
Gå I bare i forvejen. Frk. Cristina og jeg kommer senere med Eduardo.
Det er godt, hvis de ses sammen.
Tak, frøken Bianda. Skal vi?
-Jeg kan forklare. -Det er tydeligt.
-Elena. -Vær helt stille.
-Er alt vel? -Ja. En perfekt fest.
-Du var vel ikke på vej hjem? -Nej, jeg ville bare have lidt frisk luft.
Hvor er frøken Cristina? Efterlod du hende uden opsyn?
Jeg så hende med hendes bejler. Det så vildt hyggeligt ud.
-Jeg ville gå gennem… -Ild!
Brand!
Hjælp! Brand!
Elena!
Nej, Elena.
Væk fra busken.
Er De uskadt?
Du var nær brændt, kære.
Det vigtige er, at ingen kom til skade. Og at ingen fandt ud af noget.
Jeg gjorde, og det er nok.
Hvad tænkte De dog?
På ikke at være mor for mine søstre og bare være alene.
På at være glad et øjeblik.
Du sagde selv: "Lev!"
Jeg talte om dans, ikke det her.
Vi gjorde det af ren kærlighed.
Så agter I vel at gifte jer?
For jeres og mit gode navn.
Tænk, hvis det slap ud.
Og jeg troede, din søster var ballademageren.
-Undskyld. -Sig ikke det. Jeg fortryder intet.
Jeg anholder om din hånd. Vi gifter os.
Jeg elsker dig.
Jeg er her stadig.
ÉN MÅNED SENERE
Nej, de her er ikke til en begravelse.
I dag er en stor dag. Jeg har aldrig været så glad for et frieri.
Nej.
-Nej! -Bliver du ikke til frieriet?
-Jeg kan ikke. -Den bedste dag i mit liv.
Frk. Bianda, få ham til at blive.
Hvis De ikke kan, kan jeg næppe.
-Hun har ret. Jeg har prøvet at udsætte… -Hvad er det, der er så uopsætteligt?
Ærligt talt kan jeg ikke blive, fordi jeg ikke ville kunne…
…sige nej til min chef. Med et job følger et stort ansvar…
Beklager, men jeg må gå.
Vi troede, han sagde noget andet.
Kan De lide dem?
De er vidunderlige.
Jeg er så nervøs.
Alt bliver perfekt.
Hvad er planen i aften?
En kusk venter på Dem efter frieriet.
Men De skal være tilbage før midnat.
Deres far kommer hjem der. Jeg lader bagdøren stå åben.
Tak.
Mener De det?
-Må jeg ikke gå i sort? -Det er ikke en begravelse.
Er det ikke det samme?
Det er fint, men ingen spøgefuldheder.
Frøken Bianda, jeg er nysgerrig om dine metoder.
Hvordan får man en hulkende pige til pludselig at…
Har De brug for hjælp? Jeg kan ikke udrette mirakler.
Det kan kun Den Hellige Jomfru.
Blev du ikke til frieriet?
Jeg kan ikke, Juana.
Det er slut.
Du ved, hvad man siger.
Når en historie slutter, begynder en anden.
Kom nu.
Begynd på mit signal.
Er der mon sket ham noget?
Det håber jeg, for hans skyld.
Han kommer nok snart.
Han kommer nu!
Han kommer nu.
Sikken velkomst. Den er en konge værdig.
Jeg har en besked til frøken Cristina Mencía!
Stop!
Hvem betaler mig for leveringen?
"Frøken Mencía, jeg beklager de falske forhåbninger.
Jeg tager til Paris. Opsøg mig ikke.
Ægteskabet kan ikke blive. Jeg beklager det besvær…"
Skat, åbn døren.
Vi vil bare tale.
Måske kaster hun sig ud ad vinduet.
Og bliver dækket af blod? Nej.
Drukner sig i floden?
-Det er gået af mode. -Åbn døren.
Cristina!
Må jeg?
Frøken, det er helt normalt, at De har det sådan.
Deres familie og jeg vil altid være her.
Og også Doña Angustias.
De behøver ikke snakke.
Jeg er god til at sidde tavs.
Med gift.
Det er bedre. Renere.
Jeg lader være med at spørge.
-De har livet foran Dem. -Jeg burde have fået mine sager nu.
Det er aldrig sket før.
Jeg er med barn.
Hvis nogen finder ud af det, er jeg fortabt.
Hvad skal jeg gøre?
Hvad skal vi gøre?
Ingen siger, hvad man skal gøre i øjeblikke som disse,
fordi man aldrig tror, at det kan ske for en selv.
Alt hvad jeg ved, er, at to liv er i fare,
hendes og mit.
Frøken Bianda, jeg advarer Dem. Dette er kun begyndelsen.
Skal jeg tage over?
Nej!
Tror De, De kan magte det?
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil