‫תראו אותם! צעירים, מאושרים, מאוהבים…‬
‫מי לא נהנה מסיפור אהבה טוב?‬
‫הרגע הזה שבו אתה מביט באדם שמולך,‬ ‫והעולם פשוט נעלם.‬
‫כמו גם הפגמים שלו,‬ ‫והדבר היחיד שאתה רוצה הוא…‬
‫אני מתנצל אם חשבתם‬ ‫שזה סיפור אהבה מהסוג הזה.‬
‫טוב, זה כן,‬ ‫אבל הן לא הדמויות הראשיות שלנו.‬
‫או לפחות, לא היחידות.‬
‫בסיפור הזה, היא הדמות הראשית:‬
‫בת הלוויה.‬
‫אלנה ביאנדה, לשירותכם.‬
‫וכן, זה הסיפור שלי.‬
‫אז אני מניחה שאני צריכה לספר אותו.‬
‫כמובן. תמשיכי מכאן, מיס ביאנדה.‬
‫בסדר גמור. בואו נתחיל בהתחלה.‬
‫אני לא משרתת, אם זה מה שאתם חושבים.‬
‫אני יודעת קרוא וכתוב.‬
‫קיבלתי חינוך מקיף,‬ ‫אבל מעל הכול, יש לי שיקול דעת טוב.‬
‫לא סתם אני בת הלוויה הטובה בעיר.‬
‫אבל אני לא היחידה, כמובן.‬
‫יש המכנים אותנו "מלוות".‬
‫הורים אמידים משלמים לי‬ ‫כדי שאייעץ לבנותיהם בענייני הלב,‬
‫כדי שאגן על כבודן, ובעיקר,‬
‫שאעזור להן למצוא את המחזר המושלם.‬
‫- מחזרים -‬
‫מבוגר מדי.‬
‫צעיר מדי.‬
‫בהמי.‬
‫הוא מושלם,‬
‫אם את מוכנה להתחתן עם אימא שלו.‬
‫לא.‬
‫שלא תטעו.‬
‫אני מתה על סיפורי אהבה.‬ ‫במיוחד על סיפורים עם סוף טוב.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫היאח! הידד!‬
‫אבל החיסרון בעבודה שלי‬ ‫הוא שאם אני עושה אותה טוב…‬
‫היא מופסקת.‬
‫- משפחתו של אנטוניו ביאנדה דה טחאדה -‬
‫למען האמת, אני ממש זקוקה לעצתך.‬
‫אני עוברת תקופה לא קלה.‬
‫אב אלמן. שלוש בנות.‬
‫תראו, זה לא שאני שמחה על חוסר מזלם,‬
‫אבל יש שלוש אחיות.‬
‫הן שלוש.‬
‫תהיה לי עבודה לשנים קדימה.‬ ‫זו הזדמנות שאני לא יכולה לוותר עליה.‬
‫- קרלוטה, שרה, כריסטינה -‬
‫חמישים פזטות על הספרים ונסגור עניין.‬
‫הללו את מריה, הטהורה עד מאוד.‬
‫הרתה ללא חטא.‬
‫סלח לי, אבי, כי חטאתי.‬
‫אל תסתכלו עליי ככה.‬
‫זה מצב נואש.‬
‫משפחה טובה.‬
‫- מנסיה: כריסטינה, שרה, קרלוטה -‬
‫נשים צעירות ומנומסות.‬
‫הן איבדו את אימן לפני שנה.‬
‫- כריסטינה מנסיה, 20.‬ ‫מלאכית קטנה. -‬
‫הגיע הזמן שהן יחזרו לשוק.‬
‫ואני אדאג לכך.‬
‫- קרלוטה, 14‬ ‫יצור קטן ומוזר -‬
‫עכשיו עליי להיצמד‬ ‫ל"מדריך לבנות לוויה טובות"‬
‫כדי להימנע מטעויות.‬
‫כי טעות אחת בלבד יכולה להרוס את חייך.‬
‫גם אם הוא הטעות הכי טובה שראית מזה זמן רב.‬
‫אני מניחה שכבר הבנתם על מה הסיפור הזה.‬
‫איפה ראיתם סיפור אהבה טוב‬ ‫בלי גיבורה שסובלת?‬
‫תודו. אתם רוצים כבר לראות מה יקרה.‬
‫- אוי, לא! לבי! -‬
‫- בנות הלוויה -‬
‫- שיעור מס' 1: אל תתאהבי -‬
‫מיס…‬
‫אלנה ביאנדה.‬ ‫-ביאנדה. אלנה ביאנדה.‬
‫אין ספק שיש לך המלצות מצוינות.‬
‫אבל את לא קצת צעירה בשביל בת לוויה?‬
‫ואתה די צעיר בשביל מישהו עם שלוש בנות.‬
‫ברור שאתה לא דון פדרו מנסיה.‬
‫סנטיאגו טורס. נעים להכיר.‬
‫שבי.‬
‫דון פדרו הטיל עליי‬ ‫לבצע מיון ראשוני של מועמדות.‬
‫יש עוד?‬ ‫-לא ציפית להיות היחידה, נכון?‬
‫אני רק מקווה שאהיה הטובה ביותר.‬
‫אני מניח שכבר ביררת לגבי המשפחה, אם כך.‬
‫יש לי מושג כלשהו לגביהם.‬
‫אז תאמרי לי, את אוהבת לקרוא?‬
‫אני קוראת בכל הזדמנות שיש לי.‬ ‫-אני לא מתכוון לתנ"ך.‬
‫גם אני לא.‬
‫מה הדבר האחרון שקראת?‬
‫"מובי דיק." אבל לפני כן, "דוניה פרפקטה".‬
‫אני נהנית לקרוא כל ז'אנר,‬ ‫כל עוד זו יצירה איכותית.‬
‫"איכותית"? תלוי את מי שואלים, נכון?‬
‫לא היה לי מושג שמבקר ספרות יראיין אותי.‬
‫את יודעת? לא פגשתי הרבה נשים‬ ‫שמשתמשות ככה בסרקזם. זה דבר נדיר.‬
‫בטח לא הבנת אותי נכון.‬ ‫-אה, כן?‬
‫לרגע חשבתי שאת מתייחסת אליי כמו לטיפש.‬
‫אפשר לומר את אותו הדבר עליך.‬ ‫למרות שאני מבינה שלא התכוונת לפגוע.‬
‫אז תאמרי לי, איך את מתכננת להתמודד‬ ‫עם שלוש עלמות צעירות עם אופי כזה?‬
‫שח.‬
‫לא יודעת.‬
‫יחד עם עזרתך הכה חיונית?‬
‫דון פדרו.‬ ‫-סנטיאגו, מה אתה עושה פה?‬
‫כלום.‬
‫חיפשתי אותך ונתקלתי במיס ביאנדה.‬
‫אז אני כבר אלך,‬ ‫כי אני בטוח שעליכם לדון בעניינים חשובים.‬
‫מיס ביאנדה.‬
‫סליחה, מיס ביאנדה.‬
‫סביר להניח שבנותיי אחראיות לזה.‬
‫בן הסנדקות שלי הוא הבובה האהובה עליהן.‬
‫שנצא החוצה?‬
‫כמובן.‬
‫היא לא רווקה זקנה. יש לה נוכחות מרשימה.‬
‫בהתחשב בכך שהיא… היי!‬
‫…בת הלוויה הטובה ביותר בעיר,‬ ‫היא לא כזאת מבוגרת.‬
‫אבל אם היא לא חכמה, זה לא שווה כלום.‬
‫היא בהחלט חכמה.‬
‫נותר רק לקבל את אישורו של אביכן.‬
‫עד לא מזמן,‬ ‫ביליתי זמן רב מחוץ לבית בגלל העבודה,‬
‫ונסעתי בכל רחבי אירופה ואפריקה.‬
‫אשתי טיפלה בבית ובבנותיי.‬
‫אני מבינה. אני מצטערת מאוד, מר מנסיה.‬
‫בזמנים כאלה חשוב שיהיה מישהו שיודע להקשיב.‬
‫יש דברים מסוימים‬ ‫שנערה לא יכולה לספר לאביה.‬
‫יש סודות מסוימים‬ ‫שבנות לא יכול לשתף בהן מתוך צניעות.‬
‫זה בסדר, זה טבעי, וכך זה צריך להיות.‬
‫חשוב שאזכה באמונן.‬ ‫-ואיך תזכי באמוני?‬
‫חצי מבנות הלוויה בעיר‬ ‫להוטות לעבוד בבית הזה.‬
‫איבדתי את שני הוריי.‬
‫נתראה מחר, מיס ביאנדה.‬
‫תגיעי בזמן.‬
‫שלוש בנות.‬
‫משרה לטווח ארוך. ברכותיי.‬
‫אליסיה, צר לי מאוד‬ ‫שלא הייתה לך הזדמנות לדבר עם דון פדרו.‬
‫אל דאגה. לא תחסר לי עבודה.‬
‫אני רק מקווה שהאחיות מנסיה‬ ‫לא יעשו לך בעיות.‬
‫בעיות?‬
‫הן נערות מקסימות.‬
‫אכן. מקסימות בהחלט.‬
‫אלנה!‬
‫קדימה!‬
‫אני מקווה שהוא לא ראה אותי.‬ ‫כי אם הוא ימצא אותי, אני גמורה.‬
‫מיס ביאנדה, מה שלומך?‬
‫אם את רוצה לעזוב,‬ ‫אני מציע שתשתמשי בשער, לא בקיר הלבנים.‬
‫שמעתי שקיבלת את המשרה.‬
‫למרבה ההפתעה,‬ ‫יש לך אותו טעם גרוע בספרות כמו לחבריי.‬
‫כן, טוב. לא יודעת, אני מניחה.‬
‫חשבתי שהיום יהיה יום טוב,‬
‫אבל הוא בהחלט לא היה טוב.‬
‫כל חיינו תלויים במציאת משפחה חדשה.‬
‫הקדמת.‬
‫סליחה?‬
‫אמרו לך להיות כאן בשעה שמונה בדיוק.‬
‫בבית הזה, שמונה משמעו שמונה.‬
‫לא שמונה וחמישה או חמישה לשמונה.‬
‫חכי כאן עד שמונה.‬
‫אתם יודעים מה השעה?‬
‫אני אגיד את זה רק פעם אחת.‬
‫עלייך לקום בשבע וחצי בבוקר.‬
‫זו השעה בה צוות העובדים קם.‬
‫תהיה לך חצי שעה להתארגן,‬
‫מאחר שבנות מנסיה‬ ‫יורדות למטה לארוחת הבוקר בשעה שמונה.‬
‫את תאכלי איתן ארוחת בוקר עד 8:30,‬
‫ואז אני אתפוס את המושכות‬ ‫בכל הקשור לחינוך ולהוראה.‬
‫את כמובן, לא תתערבי.‬
‫החדר שלך.‬
‫הוא צמוד לחדר של מיס כריסטינה.‬
‫מאחר שהיא הבכורה,‬ ‫עלייך לשים אותה בעדיפות ראשונה.‬
‫העלמות מנסיה‬ ‫הן לא כמו שאר הנשים שהיית בשירותן.‬
‫"ליווית", אם אפשר.‬
‫השם מנסיה הוא עכשיו כמו שמך.‬
‫עתידן של שלוש נשים צעירות מונח בידייך.‬
‫אני מקווה שתעמדי בציפיות.‬
‫כי אם לא,‬
‫אני אדאג ליידע את דון פדרו.‬
‫אני האדם שהוא סומך עליו בבית הזה.‬
‫אני מבטיחה לך… זה לא ישתנה.‬
‫החיים שלי הולכים ומסתבכים, נכון?‬
‫קודם הכרכרה, ועכשיו גברת אנגוסטיאס.‬
‫מיס ביאנדה!‬
‫צאי משם מיד!‬
‫זו דרך יפה לברך לדעתך את הגברת ביאנדה?‬
‫תתנצלי בפניה מיד, או שאצטרך…‬
‫תשאירי אותנו לבד.‬
‫בבקשה.‬
‫מה? את מתכוונת להעניש אותי?‬
‫בגלל מתיחה מטופשת?‬
‫מתיחה חסרת טעם לחלוטין!‬
‫והכי טובה שעשו לי בחיים.‬ ‫בטח עשיתי פרצוף כזה...‬
‫אני לא ארשה התנהגות כזו!‬
‫אני צעירה מדי בשביל לקבל התקף לב, נכון?‬
‫אז אני בטוחה שזה לא יקרה שוב!‬
‫ואת צעירה מדי בשביל שאמצא לך בעל.‬
‫אז אני חושבת שזה לטובת שתינו שנהיה חברות.‬
‫את יותר גרועה מדונה אנגוסטיאס!‬
‫זה יהיה גם לטובתנו שהיא לא תגלה.‬
‫כן.‬ ‫-לא.‬
‫כן.‬ ‫-לא!‬
‫תבינו שיש מתיחות שאי אפשר להסכים להן.‬
‫אני מסכימה. קרלוטה ראויה לנזיפה ועונש.‬
‫בגלל שהיא נבהלה? כריסטינה.‬
‫אנגוסטיאס, תשאירי אותנו לבד. אני אטפל בזה.‬
‫תתנהגו יפה.‬
‫למה את תמיד מגנה עליה?‬
‫כי זו שטות!‬ ‫-זה מה שאמרתי.‬
‫זו לא שטות! זה חוסר כבוד כלפי מיס ביאנדה.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-תסלחי לנו.‬
‫כן, תסלחי לאחותי הגדולה.‬ ‫לאחרונה היא חושבת שהיא אחראית.‬
‫אני דואגת לשתיכן!‬ ‫-טוב, אז אל תדאגי. את לא אימא.‬
‫תסלחי לנו. וברוכה הבאה.‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫אני יודעת מה אתם חושבים.‬ ‫אני לא נרדמת בגלל האחיות מנסיה.‬
‫אני מודה שיומי הראשון לא היה הצלחה גדולה…‬
‫אבל זו לא הסיבה היחידה.‬
‫שמעתם את זה?‬
‫לאן את חושבת שאת הולכת?‬
‫רק יצאתי לשאוף קצת אוויר צח, מיס ביאנדה.‬
‫קר מדי בחוץ בשביל התנהגות כזאת.‬
‫כדאי שתחזרי למיטה.‬
‫קלקלתי לה את התוכניות,‬
‫אבל לא אוכל להרשות לעצמי שערורייה.‬
‫גברת צעירה!‬
‫ההתנהגות של אתמול הייתה מבישה.‬
‫הבנות שלך זקוקות למשמעת.‬
‫אני בספק רב אם אותה צעירה תוכל לספק זאת.‬
‫זאת ההוכחה.‬
‫הזקנה היא המרגלת.‬
‫אין מה לדאוג, אנגוסטיאס.‬ ‫כמו שאמרתי, זו תקופת ניסיון.‬
‫נראה איך היא תסתדר הערב.‬
‫הערב?‬ ‫-אם היא לא…‬
‫מה קורה הערב?‬
‫אני אטפל באופן אישי בפיטוריה, אדוני.‬
‫בסדר גמור.‬
‫אנגוסטיאס!‬ ‫-מה את עומדת שם, חטטנית?‬
‫סתם צירוף מקרים. זה הכול.‬
‫או שאת חשדנית באופן טבעי?‬
‫זו שאלה רטורית.‬ ‫אני כבר יודעת את התשובה.‬
‫יום טוב.‬
‫בוקר טוב.‬
‫מעולה.‬
‫בדיוק מה שצריך,‬ ‫ארוחת בוקר רגועה ושלווה.‬
‫אל תדאגי, אחותי…‬ ‫-את בלתי נסבלת!‬
‫ואת משעממת, כריסטינה!‬ ‫-מה זה משנה אם אני משעממת?‬
‫תצחקו. קדימה, בואו נצחק.‬
‫בוקר טוב, דון פדרו.‬
‫סליחה. היינו בעיצומו של התקף צחוק.‬
‫יש לך בנות משעשעות ביותר.‬
‫אנגוסטיאס סיפרה לי‬ ‫שלא קיבלת קבלת פנים חמה במיוחד אתמול.‬
‫טוב, סתם ריב רגיל בין אחיות.‬
‫ראיתי את זה בהרבה בתים.‬
‫אבל הבנות שלך‬ ‫באמת נראות כמו מלאכיות קטנות.‬
‫גברת אנגוסטיאס ממתינה לכן לשיעור.‬
‫והיא לא במצב רוח טוב היום.‬ ‫-מתי היא במצב רוח טוב?‬
‫תסלחו לנו בבקשה.‬
‫בואו.‬
‫עכשיו כשאנחנו לבד,‬ ‫אני רוצה לדון איתך בעניין חשוב.‬
‫הנה ההפתעה מגיעה.‬
‫בבקשה.‬
‫משפחת אורטגה מארחת הערב מסיבה בביתה.‬
‫אני חושב שהגיע הזמן‬ ‫שבנותיי ישובו אל חיי החברה שלהן.‬
‫במיוחד כריסטינה.‬
‫זו הזדמנות בשבילה‬ ‫להיפגש עם הבחור הצעיר שמחזר אחריה.‬
‫אתה מתכוון לבן הסנדקות שלך, מר טורס?‬
‫סנטיאגו?‬
‫אלוהים אדירים, לא.‬
‫אני מתנצלת.‬
‫המחזר שלה הוא אדוארדו אספינוסה דה מונייה.‬
‫את מכירה אותו?‬
‫כמובן. הוא בחור צעיר מנומס ונאה,‬ ‫ממשפחה טובה.‬
‫הוא שידוך מצוין.‬
‫אשתי תיווכה ביניהם.‬
‫אבל היא לא הייתה בטוחה ברגשותיהם.‬
‫תנוח דעתך, דון פדרו,‬ ‫אני אדאג למיס כריסטינה.‬
‫אחר צהריים טובים, מיס.‬
‫מה דעתך על זו בשביל הערב?‬
‫אני לא בטוחה שאוכל ללכת.‬
‫זה נראה כאילו הכאב לא ייעלם.‬ ‫את תתגעגעי אליה כל חייך.‬
‫אבל את יכולה לבחור‬ ‫להתגעגע אליה במיטה, בבית,‬
‫תוך כדי ריבים עם אחיותייך,‬ ‫ולתת לחיים לחלוף,‬
‫או שאת יכולה לחיות.‬
‫מה הייתה אומרת אימך?‬
‫היא אהבה מסיבות.‬
‫היא לא הייתה רוצה שתעבירי‬ ‫את השנים הטובות בחייך בשכיבה במיטה,‬
‫ותטפלי באחיות שלך כאילו את אימא שלהן.‬
‫את צריכה לצאת.‬
‫את צריכה לחייך וליהנות.‬
‫ולאפשר לבחור הצעיר הנאה‬ ‫ששלח לך את הפתק הזה, ללוות אותך.‬
‫זה לא כל הטעם בחיים?‬
‫הייתי נותן הכול כדי לראות אותך‬ ‫יורדת במדרגות כל יום מימי חיי.‬
‫עבר המון זמן מאז שראיתי אותך מחייכת ככה.‬
‫היא אחראית לכך חלקית.‬ ‫היא בת הלוויה שלי, אלנה ביאנדה.‬
‫נעים להכיר.‬
‫הערב את תהיי רק עוד אורחת נוספת.‬ ‫אנחנו נתנהג יפה.‬
‫מנסה לזכות בחסדי בת הלוויה.‬ ‫כמה מעודן, מר אספינוסה.‬
‫והיום תוכלי לאכול מה שבא לך לארוחת ערב.‬
‫יש רעל במזווה?‬
‫אני מבין שהיא רצתה להצטרף.‬ ‫-נכון.‬
‫כדאי שנצא אם אנחנו רוצים להגיע בזמן.‬
‫אם לא הייתי כאן, הייתה לך המון עבודה הערב.‬
‫יום אחד תצטרך להסביר לי‬ ‫למה גברים שמים יותר לב‬
‫לאישה שיש לה מלווה.‬
‫סנטיאגו?‬
‫כריסטינה. אדוארדו.‬
‫חשבתי שגם ציידי סקופים‬ ‫עושים הפסקות מדי פעם.‬
‫לא לימדו אותך ליהנות, סנטיאגו?‬
‫כמו אלה שחיים על הון?‬ ‫-יש אנשים שעובדים כי הם רוצים.‬
‫במקרה שלו, הוא לא יעמוד בבטלה.‬ ‫על מה הכתבה של היום?‬
‫הדוכס והדוכסית של פרנן נונייז‬
‫מארחים מסיבה נוספת…‬
‫כמה כרכרות יכולות להיכנס הנה לדעתכם?‬
‫זו עבודה קשה לספור כרכרות.‬
‫עוד יותר טוב.‬ ‫אני אזמין את הגברת הצעירה הזו לרקוד.‬
‫מיס ביאנדה, ברשותך.‬
‫טוב לראות אותך, כריסטינה.‬
‫אתה ואדוארדו חברים ותיקים, נכון?‬
‫רק מכרים.‬
‫ביאנדה, יש לך משפחה?‬
‫למה אתה שואל?‬
‫מתוך סקרנות.‬
‫למה את לא עונה?‬
‫כי אני מופתעת שאתה מתעניין כל כך בחיי.‬
‫ואני מופתע שבת לוויה‬ ‫שולטת כל כך טוב בדיאלקטיקה.‬
‫מפריע לך שאישה הייתה רהוטה ממך,‬
‫או שהבנת שאתה לא כל כך חכם כמו שחשבת?‬
‫את תעני לי אי פעם תשובה ישירה?‬
‫את תצטרכי לספר לי‬ ‫איך גילית על הרגלי הקריאה של חבריי.‬
‫למה אתה רומז?‬
‫שום דבר.‬
‫אני רואה שאת נהנית להיות מעודכנת‬ ‫מבלי שיבחינו בך.‬
‫די כמוך, כך זה נראה.‬
‫אתה שם לב לפרטים בזמן שכולם נהנים.‬
‫יש הנולדים להיות דמויות בספרים,‬ ‫בעוד שאחרים נולדו לכתוב אותם.‬
‫אני מקווה שאתה סופר טוב לפחות.‬
‫היי…‬
‫נו, באמת.‬
‫אני אולי מבקר ספרות נוראי,‬ ‫אבל אני סופר טוב. אני מבטיח.‬
‫עוד נראה. לא קראתי את הספר שלך.‬
‫ועכשיו, אם תסלח לי…‬
‫איך המסיבה הראשונה שלך עם משפחת מנסיה?‬
‫זו התחלה נהדרת, לדעתי.‬ ‫הבחור הצעיר נאה למדי.‬
‫תפקידנו הוא לא להתאהב.‬
‫העניין הוא לא להתאהב.‬ ‫העניין הוא למצוא להן בעל טוב.‬
‫עלינו לקבל את זה.‬ ‫כולנו נהיה בסוף רווקות זקנות.‬
‫עדיף מאשר לשקוע ברחמים עצמיים, אדליטה.‬
‫אני לא יודעת מה איתך,‬ ‫אבל אני לא רוצה לגמור רעבה ברחובות.‬
‫איך שהסתכלת עליו,‬ ‫יהיה לך קשה שלא לגמור ככה.‬
‫אני אביא מיץ. אתן רוצות?‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫תודה על המידע על בנות מנסיה.‬
‫את תספרי לי איך קיבלת את המשרה, נכון?‬
‫אמרתי לו שאיבדתי את משפחתי.‬
‫שיקרת לו.‬
‫אבל זה לא הדבר הכי גרוע.‬
‫גבריאל כאן.‬
‫כאן? איפה בדיוק?‬
‫ראיתי אותו לפני כמה ימים‬ ‫כשיצא מבית משפחת מנסיה. הוא בעיר.‬
‫איזה צירוף מקרים.‬
‫צירוף מקרים או לא, אם הוא יגלה שאני כאן…‬ ‫-אם מי יגלה?‬
‫אליסיה, זו חוצפה להתערב בשיחות של אחרים.‬
‫תירגעי. רק באתי להגיד שלום‬
‫ולשאול איך הולך עם משפחת מנסיה.‬
‫הולך נפלא למדי.‬
‫אני שמחה לשמוע.‬ ‫-בטח.‬
‫למרבה המזל, נבחרתי בראיון האחרון שלי.‬ ‫אני בת לוויה עכשיו.‬
‫אלבה דה איבנייז.‬
‫גברת צעירה עם סטנדרטים די נמוכים, נכון?‬
‫באשר לאחיות מנסיה…‬
‫כריסטינה מקסימה.‬
‫למרות ששרה… היא גברת צעירה יוצאת דופן.‬
‫אחת הטובות ביותר עם מניפה.‬
‫שלוש אחיות…‬
‫פי שלוש עבודה.‬
‫הוא לא דרך לך על הרגל אפילו פעם אחת.‬ ‫-הוא מקסים.‬
‫ונאה מאוד.‬
‫ואת יודעת מה אומרים‬ ‫על גברים שיודעים לרקוד.‬
‫לא, מה אומרים?‬
‫אל תקשיבי להן, מותק.‬ ‫לבנות בימינו יש מחשבות מאוד לא הולמות.‬
‫גברת פקיטה,‬ ‫את מקשיבה רק למה שאת רוצה.‬
‫ותראי איך זה השתלם לי. כדאי לך ללמוד ממני.‬
‫כדאי שאלך.‬
‫אדוארדו מחכה שנצא לטייל לבד בגן.‬
‫טיול רומנטי. כמה נפלא!‬
‫תיהנו!‬
‫למרות שכשאתם לבד…‬ ‫-אני אלך איתה.‬
‫כמובן.‬ ‫-לא היה לי ספק.‬
‫תודה, אסתר,‬ ‫על שהמלצת על בת הלוויה הטובה בעיר.‬
‫הכול בשביל חברה טובה. נכון, חוזפינה?‬
‫כמובן. הכול.‬
‫אלנה.‬
‫זו מיס שרה. ביקשת ממני להשגיח עליה.‬
‫אני לא מוצאת אותה.‬
‫מה?‬
‫את לא יכולה להתמודד עם שלוש, תביני.‬
‫קרה משהו?‬
‫לא, סתם עניינים אישיים.‬
‫תרצי שנבוא איתך?‬ ‫-לא. הכול בסדר.‬
‫את יכולה לסמוך עליי.‬
‫זה יהיה רק לכמה דקות.‬
‫אתה זוכר?‬ ‫-מה אתם עושים?‬
‫פגשת את ד"ר אגילר?‬
‫היה לי העונג אמש ליד הכרכרה שלך.‬
‫אני מתנצל על אי ההבנה.‬ ‫ברור לי שזו לא הדרך הכי טובה…‬
‫תביני, טיפלתי באימא שלה לפני…‬
‫טוב, ראיתי איך שרה טיפלה בה.‬
‫כמה שהייתה צמאה לעוד ידע.‬
‫למען האמת, זה יהיה בזבוז‬ ‫לא לטפח את הכישרון והמסירות האלה.‬
‫אז אני מבינה שאתה המורה שלה.‬
‫בדיוק. אני המורה שלה.‬
‫תודה רבה, דוקטור. אתה יכול ללכת.‬
‫נתראה מחרתיים.‬
‫בסדר גמור.‬
‫אל תספרי לאף אחד, בבקשה.‬
‫אז את מעדיפה שיחשבו שאת מופקרת?‬
‫במקום שיידעו שאני לומדת רפואה?‬
‫כל משפחה צריכה כבשה שחורה, נכון?‬
‫זה כמעט מוסד.‬
‫אז למה את מסתירה את זה?‬
‫כי אבא שלי לא ירשה לי.‬
‫ואני צריכה את רשותו‬ ‫כדי להירשם ללימודי רפואה.‬
‫אבל חשבתי שאולי אם אעבור את מבחן הקבלה…‬
‫אולי אשנה את דעתו.‬
‫אני רק צריכה שתחפי עליי כמה ימים.‬
‫אני רק מבקשת שירשו לי לבחור את גורלי.‬
‫את רואה?‬
‫הכול בסדר?‬
‫הכול כשורה, דון פדרו.‬
‫הגיע הזמן ללכת הביתה.‬
‫למה שלא תתקדמו?‬
‫מיס כריסטינה ואני נלך אחר כך עם אדוארדו.‬
‫זה טוב שיראו אותם יחד.‬
‫תודה, מיס ביאנדה. שנלך?‬
‫אני יכולה להסביר.‬ ‫-זה די ברור.‬
‫אלנה.‬ ‫-תהיו בשקט.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן. מסיבה מושלמת.‬
‫אה? את לא הולכת, נכון?‬
‫לא, כמובן שלא. אני רק נושמת קצת אוויר.‬
‫איפה מיס כריסטינה? השארת אותה ללא השגחה?‬
‫חשבתי שראיתי אותה עם המחזר שלה.‬ ‫הם נראו נינוחים מאוד.‬
‫הייתי נשבעת…‬
‫אש!‬
‫הצילו! אש!‬
‫אלנה.‬
‫לא, אלנה, לא.‬
‫תתרחקי מהשיחים.‬
‫את בסדר?‬
‫כמעט נשרפת, יקירתי.‬
‫הדבר החשוב ביותר הוא שאיש לא נפגע.‬
‫ואף אחד לא גילה מה קרה.‬
‫אבל אני גיליתי, וזה מספיק.‬
‫מה חשבת לעצמך, גברת?‬
‫על לא להיות אימא לאחיות שלי,‬ ‫ופשוט להיות עצמי.‬
‫על להיות מאושרת לרגע.‬
‫את אמרת לי בעצמך, "תחיי!"‬
‫דיברתי על ריקודים, לא על זה.‬
‫מה שראית היה מעשה אהבה טהור וכן.‬
‫אז אני מניחה שאתם מתחתנים.‬
‫למען המוניטין שלכם ושלי.‬
‫אתם יודעים מה יקרה אם יגלו?‬
‫ואני חשבתי שאחותך תעשה לי צרות.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-אל תצטערי.‬
‫אני לא מתחרט.‬
‫אבקש את ידך. נתחתן ונהיה מאושרים.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני עדיין כאן.‬
‫- כעבור חודש -‬
‫לא, הם לא ללוויה.‬
‫היום הוא יום חשוב.‬ ‫מעולם לא שמחתי כל כך מהצעת נישואים.‬
‫לא.‬
‫לא!‬ ‫-אתה לא נשאר להצעה שלי?‬
‫אני לא יכול.‬ ‫-אבל זה היום המאושר בחיי.‬
‫מיס ביאנדה,‬ ‫תגידי משהו שישכנע אותו להישאר.‬
‫אם את לא מצליחה, אני בספק אם אצליח.‬
‫היא צודקת. ניסיתי לדחות את זה…‬
‫אני לא מאמינה לך.‬ ‫מה כל כך דחוף שאתה לא יכול לדחות?‬
‫טוב, כריסטינה, למען האמת,‬ ‫אני לא יכול להישאר כי לא אוכל…‬
‫לסרב לבוס שלי.‬
‫כי עבודה כרוכה בהרבה אחריות ו…‬
‫סליחה, אבל אני חייב ללכת.‬
‫לרגע חשבתי שהוא יאמר משהו אחר.‬
‫מוצאים חן בעינייך?‬
‫הם מהממים.‬
‫אני כל כך לחוצה.‬
‫הכול יהיה מושלם.‬
‫מה התוכנית להערב?‬
‫נהג כרכרה יחכה לך ברחוב אחרי ההצעה.‬
‫אבל את צריכה לחזור לפני חצות.‬
‫אביך יחזור בערך באותו זמן.‬ ‫אשאיר את הדלת האחורית פתוחה.‬
‫תודה.‬
‫את רצינית?‬
‫למה אני לא יכולה ללבוש שחור?‬
‫זו הצעת נישואים, לא לוויה.‬
‫זה לא אותו הדבר?‬
‫זה בסדר, אבל בלי מתיחות.‬
‫מיס ביאנדה, אני סקרנית לגבי השיטות שלך.‬
‫איך גורמים לבחורה שמתייפחת כל הזמן, פתאום…‬
‫את זקוקה לשירותיי? אני הטובה ביותר,‬ ‫אבל אני לא יכולה לחולל ניסים.‬
‫לחולל נסים? רק הבתולה הקדושה יכולה.‬
‫לא נשארת להצעה?‬
‫אני לא עומד בזה יותר, חואנה.‬
‫זה נגמר.‬
‫אתה יודע מה אומרים, יקירי.‬
‫כשסיפור אחד מסתיים, סיפור אחר מתחיל.‬
‫קדימה.‬
‫בסימן שלי, תתחילו לנגן.‬
‫אתה חושב שקרה לו משהו?‬
‫לטובתו, אני מקווה.‬
‫אני בטוחה שהוא יגיע בקרוב.‬
‫הנה הוא בא!‬
‫הוא מגיע!‬
‫איזו קבלת פנים.‬
‫אפילו מלך לא זוכה לזה.‬
‫יש לי הודעה עבור מיס כריסטינה מנסיה!‬
‫תפסיקו!‬
‫מי ישלם לי על המשלוח הזה?‬
‫"מיס מנסיה,‬ ‫צר לי שנטעתי בך תקוות שווא.‬
‫"אני נוסע לפריז מיד. אל תנסי למצוא אותי.‬
‫"האיחוד בינינו לא יכול להתממש.‬ ‫צר לי על טרחה שעלולה להיגרם…"‬
‫יקירתי, תפתחי את הדלת.‬
‫אנחנו רק רוצים לדבר.‬
‫אולי היא תזרוק את עצמה מהחלון.‬
‫ותתמלא בדם? לא.‬
‫כריסטינה.‬ ‫-תטביע את עצמה בנהר?‬
‫לא באופנה.‬ ‫-תפתחי את הדלת.‬
‫כריסטינה!‬
‫אפשר?‬
‫מיס, זה נורמלי לחלוטין שאת מרגישה ככה.‬
‫המשפחה שלך תמיד תהיה כאן בשבילך. וגם אני.‬
‫וגם גברת אנגוסטיאס.‬
‫את לא חייבת לדבר איתי אם את לא רוצה.‬
‫אני יודעת לתמוך היטב בשתיקה.‬
‫עם רעל.‬
‫זה יותר טוב. יותר נקי.‬
‫כנראה עדיף שלא אשאל מה שלומך.‬
‫אל תדאגי. כל החיים עוד לפנייך…‬
‫הייתי אמורה כבר לקבל את הווסת שלי.‬
‫זה בדרך כלל כמו שעון.‬
‫אני הרה.‬
‫אם מישהו יגלה, אני גמורה.‬
‫מה עליי לעשות?‬
‫מה עלינו לעשות?‬
‫אף אחד לא אומר לך‬ ‫מה לעשות ברגעים כאלה, כי…‬
‫בכנות, אתה אף פעם לא חושב‬ ‫שזה יכול לקרות לך.‬
‫כרגע אני יודעת שחיים של שני אנשים בסכנה,‬
‫שלה ושלי.‬
‫מיס ביאנדה, עליי להזהיר אותך שזה רק מתחיל.‬
‫את מעדיפה שאחליף אותך?‬
‫לא!‬
‫את חושבת שתוכלי להתמודד עם כל זה?‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬