Se på dem! Unge, lykkelige, forelskede…
Hvem liker ikke en god kjærlighetshistorie?
Det øyeblikket du ser dem i øynene og alt annet forsvinner.
Sammen med feilene deres. Og alt du vil, er…
Tilgi meg hvis dere tenkte at dette var en sånn kjærlighetshistorie.
Vel, det er det, men de er ikke hovedpersonene våre.
Eller i hvert fall ikke de eneste.
Hun, anstanden, er hovedpersonen i historien vår.
Elena Bianda, til tjeneste. Og ja, dette er min historie.
Så jeg antar at jeg burde fortelle den.
Selvsagt. Ta det herfra, señorita Bianda.
Greit. La oss begynne med begynnelsen.
Jeg er ingen tjener om det er det dere tror.
Jeg kan lese og skrive.
Jeg fikk en grundig utdannelse, men fremfor alt har jeg god dømmekraft.
Det er derfor jeg er byens beste anstand. Men jeg er ikke den eneste.
Noen kaller oss "ledsagere".
Rike foreldre betaler meg for å gi døtrene råd om kjærlighet,
for å beskytte dyden deres
og hjelpe dem å finne den perfekte beileren.
BEILERE
For gammel.
Altfor ung.
En tølper.
Han er perfekt hvis du er villig til å gifte deg med moren hans.
Nei.
Ikke misforstå. Jeg elsker kjærlighets- historier. Særlig dem med lykkelig utgang.
-Ja. -Ja.
-Han sier ja.
Hurra!
Ulempen med jobben min er at om jeg gjør den bra,
tar den slutt.
FAMILIEN ANTONIO BIANDA DE TEJADA
For å være ærlig trenger jeg ditt råd.
Det går ikke bra for meg.
En enkemann og far. Tre døtre.
Jeg er jo ikke glad for deres ulykke, men det er tre søstre. Tre stykker.
Jeg ville hatt jobb i årevis. Denne muligheten må jeg gripe.
Femti pesetas for bøkene, så er vi skuls.
Hill deg, Maria.
-Unnfanget uten synd. -Tilgi meg, fader, for jeg har syndet.
Ikke glo sånn på meg. Dette er desperate tider.
En respektabel familie.
MENCÍA-FAMILIEN
Veloppdragne, unge kvinner.
De mistet moren sin for et år siden.
Det er på tide at de kommer seg ut igjen. Og jeg skal sørge for det.
CARLOTA, 14 ÅR RAR, LITEN SKAPNING
Nå må jeg holde meg til Grunnleggende håndbok for gode ledsagere
for å unngå tabber.
For bare én feil kan ødelegge livet ditt.
Selv om han er historiens kjekkeste feil.
Dere vet vel allerede hvordan dette går.
Alle kjærlighetshistorier har vel heltinner som lider?
Innrøm det. Dere gleder dere til å se hva som skjer.
Å, NEI! HJERTET MITT!
SELSKAPSDAMEN
LEKSJON 1: BLI ALDRI FORELSKET
Señorita…
-Elena Bianda. -Bianda. Elena Bianda.
Du har mange flotte referanser.
Er du ikke vel ung for en anstand?
Du er ganske ung til å ha tre døtre. Du er nok ikke don Pedro Mencía.
Santiago Torres. Hyggelig.
Sett deg.
Don Pedro har gitt meg i oppgave å sette opp en liste over kandidater.
-Er det andre? -Håpet du å være den eneste?
Jeg håper bare å være best.
Da antar jeg at du kjenner til familien.
-Jeg kjenner litt til dem. -Si meg, liker du å lese?
-Jeg leser når jeg kan. -Jeg mener ikke bibelen.
Ikke jeg heller.
-Hva er det siste du leste? -Moby Dick. Men før den, Doña Perfecta.
Jeg liker alle sjangere, så lenge det er god litteratur.
God? Det kommer an på hvem du spør.
Tenk at jeg blir intervjuet av en kritiker.
Jeg har sjelden møtt en dame som er så glad i sarkasme.
-Du må ha misforstått meg. -Jaså?
Jeg trodde nesten du tok meg for idiot.
Jeg kan si det samme om deg. Selv om du nok ikke mente noe vondt.
Hvordan skal du takle tre unge damer med det temperamentet ditt?
Sjakk.
Jeg er ikke sikker.
Med din uvurderlige hjelp?
-Don Pedro. -Hva gjør du her, Santiago?
Ingenting.
Jeg så etter deg, men traff på señorita Bianda.
Jeg lar dere to være i fred. Dere har ting å diskutere. Señorita Bianda.
Unnskyld, señorita Bianda.
Det var nok mine døtres verk.
Min gudsønn er deres favorittbrikke.
Skal vi gå utenfor litt?
Gjerne det.
Hun er ikke gammel. Hun ter seg bra.
Med tanke på at hun er
byens beste anstand, er hun ikke så gammel.
-Hun er unyttig hvis hun ikke er smart. -Hun er smart.
Da må bare faren deres godkjenne det.
Inntil nylig var jeg ofte på forretningsreiser i Europa og Afrika.
Min kone tok seg av vårt hjem og døtrene våre.
Jeg forstår. Kondolerer, señor Mencía.
I slike stunder er det viktig at de har noen å betro seg til.
Det er ting en ung kvinne ikke kan diskutere med faren.
Det er visse hemmeligheter døtre ikke kan dele for ærbarhetens skyld.
Det er naturlig. Slik må det være.
-Det er viktig at jeg får deres tillit. -Hvordan skal du få min?
Halvparten av byens anstander vil gjerne jobbe i dette huset.
Jeg har mistet foreldrene mine.
Vi sees i morgen, señorita Bianda.
Kom presis.
Tre døtre. En langvarig stilling. Gratulerer.
Så synd at du ikke fikk snakket med don Pedro, Alicia.
Ingen tenk på det. Jeg har mye jobb.
-Jeg håper søstrene ikke gir deg trøbbel. -Trøbbel?
De er herlige, unge damer.
Ja. Absolutt herlige.
Elena!
Kom igjen!
Jeg håper han ikke så meg. Gjør han det, er jeg ferdig.
Hallo, señorita Bianda.
Jeg forslår porten, ikke mursøylen, hvis du vil dra.
Jeg hørte du fikk stillingen.
Du har samme dårlige litteratursmak som vennene mine.
Jeg vet nå ikke det.
Jeg trodde dette ville bli en bra dag, men det ble det ikke.
Hele livet vårt avhenger av å finne en ny familie.
Du er tidlig ute.
Unnskyld?
Du ble bedt om å være her klokken åtte. I dette huset betyr det klokken åtte.
Ikke fem over åtte eller fem minutter på åtte.
Vent her til klokken åtte.
Hva er klokken?
Jeg sier det bare én gang.
Du skal stå opp kl. 7.30. Da begynner de ansatte.
Du har en halv time til å stelle deg
siden Mencía-damene kommer ned til frokost klokken åtte.
Du spiser frokost med dem til kl. 8.30,
så tar jeg over deres utdannelse og undervisning.
Du skal holde deg unna. Rommet ditt.
Det ligger ved señorita Cristinas.
Siden hun er eldst, er hun din førsteprioritet.
Disse unge damene er ulike alle andre du har tjent.
"Ledsaget", takk.
Mencía-navnet er nå som ditt eget. Tre unge kvinners fremtid hviler på deg.
Jeg håper du er skikket til oppgaven, for hvis ikke,
skal jeg selv informere don Pedro. Han stoler mest på meg her i huset.
Jeg kan forsikre deg om at det ikke vil endre seg.
Livet mitt blir mer komplisert. Først vognen, og nå doña Angustias.
Señorita Bianda!
Kom deg ut derfra med en gang!
Er det en måte å hilse på señorita Bianda på?
-Si unnskyld, ellers må jeg… -La oss være alene. Om du vil.
Hva? Skal du straffe meg? På grunn av en dum spøk?
En særdeles usmakelig skøyerstrek!
Den beste jeg har vært utsatt for. Jeg må ha sett utrolig ut.
Jeg tillater ikke slik oppførsel!
Jeg er for ung til å få hjerteinfarkt.
Jeg går ut fra at dette ikke vil skje igjen!
Jeg kan ikke finne en mann til noen så ung.
Det er i begges interesse at vi er venner.
Du er enda verre enn doña Angustias!
Det er best at hun ikke finner det ut.
-Ja. -Nei.
-Ja. -Nei!
Noen skøyerstreker burde være forbudt.
-Enig. Carlota fortjener kjeft og straff. -For å ha skremt henne? Cristina.
Angustias, gå. Jeg tar meg av det.
Oppfør dere.
Hvorfor forsvarer du henne?
-Det var ingenting! -Det var det jeg sa.
Det var respektløst.
-Det går bra. -Tilgi oss.
Tilgi storesøsteren min. Hun tror at hun bestemmer.
-Jeg er bekymret for dere! -Du er ikke mamma.
Tilgi oss. Og velkommen.
Velkommen.
Jeg vet hva dere tenker. Familien Mencía holder meg våken om natten.
Min første dag var ingen stor suksess…
…men det er ikke derfor.
Hørte dere det?
Hvor har du tenkt deg?
Jeg skulle bare få litt frisk luft, señorita Bianda.
Det er for kaldt til å gå ut så lettkledd. Du burde legge deg igjen.
Jeg har ødelagt planene hennes, men jeg har ikke råd til en skandale.
Unge dame!
Oppførselen deres i går var skammelig. Døtrene dine trenger disiplin.
Den unge damen kan nok ikke gi dem det.
Da er det bekreftet. Hun er streng og spionerer.
Ta det med ro, Angustias. Dette er en prøveperiode.
Vi ser hvordan det går i kveld.
-I kveld? -Hvis hun ikke…
Hva skjer i kveld?
-Jeg tar meg av avskjedigelsen. -Greit.
-Angustias! -Hva gjør du der?
Bare en tilfeldighet. Eller er du bare mistroisk?
Det var et retorisk spørsmål. Jeg vet svaret. Ha det bra.
God morgen.
Fantastisk. Akkurat det vi trengte, frokost i ro og mak.
-Søsteren min… -Du er uutholdelig!
-Og du er kjedelig, Cristina! -Har det noe å si?
Le. La oss få oss en god latter.
God morgen, don Pedro. Unnskyld. Vi var midt i et latteranfall.
Du har morsomme døtre.
Doña Angustias sa de ikke ga deg en varm velkomst i går.
Bare vanlig søskenkrangling. Jeg har sett det i mange hushold.
Men døtrene dine er som små engler.
Doña Angustias venter med timen.
-Hun er i slett lune i dag. -Som vanlig.
Unnskyld oss.
Kom igjen.
Nå som vi er alene, vil jeg diskutere en viktig sak med deg.
Her kommer overraskelsen.
Fortsett.
I kveld holder Ortegaene en fest hjemme hos seg.
Det er på tide at døtrene mine gjenopptar sine sosiale liv. Særlig Cristina.
Så får hun møte den unge mannen som kurtiserer henne.
-Mener du din gudsønn señor Torres? -Santiago?
Nei, gode Gud.
Unnskyld.
Frieren hennes er Eduardo Espinosa de Monier.
Kjenner du ham?
Selvsagt. Han er en høflig og kjekk, ung mann av god familie.
Han er en god match.
Min kone var megleren. Men hun var ikke sikker på følelsene deres.
Vær trygg, don Pedro. Jeg skal ta meg av Cristina.
God ettermiddag.
Hva med denne til i kveld?
Jeg kan ikke dra.
Det føles som om smerten ikke forsvinner. Du vil savne henne resten av livet.
Du kan savne henne ved å være hjemme,
krangle med dine søstre og la livet gå deg forbi, eller du kan leve det.
Hva ville moren din sagt?
Hun elsket fester.
Hun ville ikke at du skulle tilbringe ditt livs beste år i sengen
og passe på søstrene dine som en mor.
Du må gå ut. Du må smile og kose deg.
La den kjekke, unge mannen som sendte deg denne lappen eskortere deg.
Er det ikke det livet er?
Jeg ville gitt alt for å se deg komme ned de trappene hver dag.
Det er lenge siden jeg har sett deg smile.
Anstanden min, Elena Bianda, er delvis ansvarlig.
Hyggelig å møte deg.
I kveld er du gjest. Vi skal oppføre oss så godt vi kan.
Prøver å vinne over anstanden. Så diskré, señor Espinosa.
-Du kan få hva du vil til middag i kveld. -Er det giftkjeks i spiskammeret?
-Hun ville vel bli med. -Det stemmer.
Vi bør dra hvis vi vil komme i tide.
Var det ikke for meg, ville du hatt hendene fulle.
Du må forklare hvorfor menn ser mer på en kvinne med en ledsager.
-Santiago? -Cristina. Eduardo.
Jeg trodde at til og med bladfyker tar pauser. Har du ikke lært å nyte livet?
-Som rentenister? -Noen jobber fordi de vil.
Han kan ikke være uvirksom. Hva er dagens artikkel om?
Hertugen og hertuginnen av Fernán Núñez holder enda en fest…
Hvor mange vogner får plass her?
Det er en tøff jobb å telle vogner.
Desto bedre. Jeg ber den unge damen om en dans.
Señorita Bianda, får jeg?
Godt å se deg, Cristina.
-Du og Eduardo er gamle venner, ikke sant? -Bare bekjente.
-Bianda, har du familie? -Hvorfor spør du?
Av nysgjerrighet.
-Hvorfor svarer du ikke? -Din interessere for meg er overraskende.
Tenk at en anstand er så flink til å debattere.
Plager taleføre kvinner deg, eller er du ikke så smart som du trodde?
Skal du noen gang gi meg et klart svar?
Fortell hvordan du vet om mine venners lesevaner.
Hva mener du?
Ingenting.
Du liker å være godt informert uten å bli lagt merke til.
Som deg selv, virker det som. Du noterer, mens alle andre har det gøy.
Noen er karakterer i romaner, mens andre skriver dem.
Jeg håper du skriver bra.
Du…
Unnskyld meg.
Jeg er en fryktelig kritiker, men en god forfatter. Jeg lover.
Jeg har ikke lest romanen din.
Om du vil unnskylde meg…
Hvordan går første fest med Mencíaene?
Det er en flott start. Den unge mannen er ganske stilig.
-Det er ikke vår jobb å forelske oss. -Det handler om å finne en god ektemann.
Vi må akseptere det. Vi ender opp som peppermøer.
Det er bedre enn selvmedlidenhet, Adelita.
Jeg vet ikke med dere, men jeg vil ikke havne på gaten.
Som du så på ham, blir det tøft for deg å la være.
Vil dere ha juice?
-Nei. -Nei.
Takk for infoen om Mencía-jentene.
Vil du fortelle hvordan fikk du stillingen?
-Jeg sa jeg hadde mistet familien min. -Du løy.
Men det er ikke det verste.
-Gabriel er her. -Her? Hvor?
Jeg så ham da jeg dro fra Mencía-huset. Han er i byen.
For et sammentreff.
-Finner han ut at jeg er her… -Hvis hvem finner det ut?
Det er frekt å blande seg inn i andres samtaler.
Slapp av. Jeg ville bare si hei og spørre hvordan det går med Mencíaene.
Aldeles utmerket.
-Godt å høre. -Ja visst.
Heldigvis ble jeg valgt i mitt siste intervju. Jeg er anstand nå.
Alba de Ibáñez.
En ung dame med lav standard, ikke sant?
Når det gjelder Mencía-søstrene… Cristina er nydelig.
Selv om Sara er en uvanlig, ung dame.
En av de beste med en vifte.
Tre søstre,
tre ganger så mye jobb.
-Han tråkket deg ikke på tærne. -Og han er kjekk.
-Du vet hva de sier om menn som kan danse. -Nei, hva sier de?
Ikke hør på dem. Jenter i dag har svært upassende ideer.
Doña Paquita, du hører bare det du vil.
Og se så bra det har fungert. Du burde lære av meg.
Jeg burde gå. Eduardo venter på å gå en tur med meg.
-En romantisk spasertur. Så fint! -Ha det moro!
-Men om dere er alene… -Jeg er anstand.
-Ja. -Jeg forventet intet mindre.
Takk, Esther, for å ha anbefalt byens beste anstand.
-Alt for en god venn. Ikke sant, Josefina? -Selvsagt. Hva som helst.
Elena!
Det er señorita Sara. Du ba meg holde øye med henne.
-Jeg finner henne ikke. -Hva?
Du takler ikke tre stykker. Ser du?
Er det noe galt?
Nei. Bare noe personlig.
-Vil du at vi skal bli med? -Nei. Alt er bra.
-Du kan stole på meg. -Det tar bare noen minutter.
-Husker du? -Hva gjør du?
-Har du møtt dr. Aguilar? -Ja, i går kveld ved vognen din.
Beklager misforståelsen. Det ikke er den beste måten…
Jeg behandlet moren hennes før… Jeg så hvordan Sara tok seg av henne.
Jeg så henne tørste etter kunnskap.
Det ville vært synd ikke å fremelske det talentet og engasjementet.
-Da antar jeg at du er læreren hennes. -Det stemmer.
Tusen takk, doktor. Du kan gå. Da sees vi i overmorgen.
Ja vel.
Ikke si det til noen.
-Skal folk tro du er en tøs? -Heller enn vite at jeg studerer medisin?
Alle familier trenger et sort får. Det er nesten et fast inventar.
Hvorfor skjuler du det?
Fordi faren min ikke vil tillate det.
Og jeg trenger hans tillatelse for å begynne på medisinstudiet.
Men jeg tenkte at dersom jeg består opptaksprøven, kan jeg overtale ham.
Du må bare dekke for meg i noen dager.
Jeg ber bare om å få lov til å velge min egen vei.
Skjønner du?
Er alt i orden?
Som det skal være, don Pedro.
-På tide å dra hjem, da. -Kan dere to gå i forveien?
Cristina og jeg drar med Eduardo.
-Det er bra for dem å bli sett sammen. -Takk, señorita Bianda. Skal vi dra?
-Jeg kan forklare. -Det trengs ikke.
-Elena. -Vær stille.
-Er alt i orden? -Ja. En perfekt fest.
Å? Du skulle vel ikke til å dra?
Nei. Jeg trekker bare frisk luft.
Hvor er señorita Cristina? Lot du henne være uten tilsyn?
Jeg tror jeg så henne med beileren. De så bekvemme ut.
Jeg kan love…
Brann!
Hjelp! Brann!
Elena!
Nei, Elena. Kom deg vekk fra busken.
Går det bra?
Du ble nesten brent, kjære.
Det viktige er at ingen ble skadet. Og ingen fant ut hva som skjedde.
Jeg gjorde det, og det er nok. Hva tenkte du på?
På ikke å være mor for søstrene mine og bare være meg selv.
På å være lykkelig et øyeblikk. Du sa det selv. "Lev!"
Jeg snakket om dans, ikke dette.
-Det var ren og oppriktig kjærlighet. -Så dere skal vel gifte dere.
For ditt og mitt rykte sin skyld. Tenk om dette kom ut.
Jeg trodde søsteren din ville bli bråkmakeren.
-Beklager. -Ikke si det. Jeg angrer ikke.
Jeg skal be om din hånd. Vi skal gifte oss. Jeg elsker deg.
Jeg er her fortsatt.
ÉN MÅNED SENERE
Nei, disse er ikke til en begravelse.
I dag er en viktig dag. Jeg har aldri vært så glad for et frieri.
Nei.
-Nei! -Blir du ikke for frieriet?
Men det er mitt livs lykkeligste dag. Señorita Bianda, overtal ham til å bli.
-Jeg tviler på at jeg klarer det. -Hun har rett. Jeg har villet utsette det…
Hva er så presserende at du ikke kan utsette det?
Cristina, for å være ærlig kan jeg ikke bli, for jeg kan ikke…
…si nei til sjefen.
En jobb kommer med mye ansvar, og… Beklager, men jeg må gå.
Vi trodde han skulle si noe annet.
-Liker du dem? -De er nydelige. Jeg er så nervøs.
Alt blir perfekt.
Hva er planen i kveld?
En kusk venter på deg etter frieriet.
Men du må være tilbake før midnatt.
Da kommer din far tilbake. Jeg lar bakdøren stå åpen.
Takk.
-Mener du det? -Hvorfor kan jeg ikke gå i sort?
-Det er et frieri, ingen begravelse. -Er ikke det det samme?
Det er greit, men ingen skøyerstreker.
Señorita Bianda, jeg er nysgjerrig på metodene dine.
Hvordan får man en gråtende jente til plutselig å…
Trenger du meg? Jeg kan ikke utføre mirakler.
Det kan bare den hellige jomfru.
Ble du ikke for å se frieriet?
Jeg orker ikke mer, Juana. Det er over.
Du vet hva de sier.
Når én historie slutter, begynner en annen.
Kom igjen.
Begynn å spille på mitt signal.
-Tror du noe har skjedd med ham? -Jeg håper det for hans skyld.
Han kommer nok snart.
Han kommer!
Nå kommer han.
For en velkomst. Ikke engang kongen får dette.
Jeg har en beskjed til señorita Cristina Mencía!
Stopp!
Hvem betaler meg for leveringen?
"Señorita Mencía, beklager at jeg ga deg forhåpninger.
Jeg drar til Paris. Ikke prøv å finne meg.
Vårt ekteskap kan ikke skje. Jeg beklager problemene…"
Åpne døren, kjære. Vi vil bare prate.
-Kanskje hun kaster seg ut av vinduet. -Og bli dekket av blod? Nei.
-Cristina. -Drukner seg i elven?
-Gammeldags. -Åpne døren.
Cristina!
Kan jeg?
Det er helt normalt at du føler det slik.
Familien din er her for deg. Jeg også.
-Og doña Angustias. -Og doña Angustias.
Du må ikke snakke hvis du ikke vil. Jeg er flink til å tie.
-Med gift. -Det er bedre. Ikke så mye klin.
Jeg spør ikke om hvordan det går.
-Du har hele livet foran deg… -Jeg burde ha fått mensen nå.
Den er vanligvis regelmessig.
Jeg er med barn.
Hvis noen finner det ut, er jeg ferdig.
-Hva gjør jeg da? -Hva gjør vi?
Ingen sier hva man skal gjøre i sånne øyeblikk,
for du tror ikke at det kan skje deg.
Akkurat nå er det to liv som er i fare, hennes og mitt.
Señorita Bianda, jeg advarer deg. Dette har nettopp begynt.
Skal jeg ta over?
Nei!
Tror du at du kan takle dette?
Tekst: Linda Hansen