Se på dem! Unga, lyckliga, förälskade…
Vem gillar inte en bra kärlekshistoria?
När man ser sin älskade i ögonen och glömmer världen runtomkring
samt dennes brister, och allt man vill göra är att…
Förlåt om ni trodde att det här var en sådan kärlekshistoria.
Eller, det är det, men de är inte våra protagonister.
I alla fall inte de enda.
Huvudrollen i den här historien innehas av henne, förklädet.
Elena Bianda, till er tjänst.
Och ja, det här är min historia.
Därför bör väl jag berätta den.
Givetvis. Varsågod, señorita Bianda.
Då så, låt oss ta det från början.
Jag är ingen tjänare om det är det ni tror.
Jag kan både läsa och skriva.
Jag är grundligt utbildad, men främst har jag gott omdöme.
Därför är jag stadens bästa förkläde, men givetvis inte det enda.
Vissa kallar oss "sällskapsdamer".
Rika familjer anlitar mig för att ge deras döttrar råd om kärlek,
skydda deras ära och hjälpa dem hitta den perfekta friaren.
FRIARE
För gammal.
Alldeles för ung.
En tölp.
Han är perfekt.
Fast ni gifter er med hans mor också.
Nej.
Missta er inte.
Jag älskar kärlekshistorier, särskilt med lyckliga slut.
-Ja. -Ja.
Ja.
Det gör han.
Hurra!
Men nackdelen är att om jag gör ett bra jobb
blir jag uppsagd.
ANTONIO BIANDAS FAMILJEGRAV
Jag skulle verkligen behöva lite råd.
Jag har det kämpigt.
En änkling, tre döttrar.
Deras olycka gläder inte mig
men de är tre systrar.
Tre!
Det innebär åratal av jobb och är en chans jag inte får missa.
Femtio pesetas för böckerna?
Mest rena Maria.
Avlad utan synd.
Förlåt mig, ty jag har syndat.
Ge mig inte den blicken. Situationen är desperat.
En ansedd familj.
FAMILJEN MENCÍA
Väluppfostrade damer.
Modern gick bort för ett år sedan.
EN LITEN ÄNGEL
Dags för dem att börja socialisera igen. Det ska jag se till.
BOKMAL
CARLOTA, 14 ÅR UNDERLIG LITEN VARELSE
Nu måste jag följa Handboken för förkläden för att undvika att göra misstag.
För ett enda misstag kan förstöra ens liv.
Även om han är ett riktigt stiligt misstag.
Ni vet säkert redan vad som väntar.
Har kärlekshistorier inte alltid en hjältinna i nöd?
Var ärliga nu. Ni vill så gärna se vart det här leder.
NEJ! MITT HJÄRTA!
HANDBOK FÖR DAMER
LEKTION ETT BLI INTE KÄR
Señorita…
-Elena Bianda. -Bianda. Elena Bianda.
Ni har verkligen goda vitsord.
Är ni inte ung för att vara förkläde?
Ni är ganska ung för att ha tre döttrar. Ni är inte don Pedro Mencía.
Santiago Torres. Angenämt.
Slå er ned.
Don Pedro har bett mig ta fram en slutlista med kandidater.
-Fler kandidater? -Hoppades ni vara ensam sökande?
Jag hoppas vara den bästa.
Jag antar att ni är bekant med familjen.
Jag har ett hum.
Säg mig, tycker ni om att läsa?
-Jag läser när jag kan. -Jag menar inte Bibeln.
Inte jag heller.
-Vad läste ni senast? -Moby Dick. Och innan dess Doña Perfecta.
Jag gillar alla genrer så länge det är bra litteratur.
"Bra"? Det är väl subjektivt?
Jag visste inte att jag blev förhörd av en kritiker.
Sällan har jag träffat en dam så förtjust i sarkasm.
-Ni missförstår mig. -Jaså?
Jag trodde att ni tog mig för en idiot.
Jag kan säga detsamma, men antar att ni inte menade något ont.
Hur ska ni hantera tre unga damer med ett temperament som ert?
Schack.
Jag vet inte.
Med er ovärderliga hjälp?
-Don Pedro. -Vad gör du här, Santiago?
Inget.
Jag letade efter er och sprang på señorita Bianda.
Jag lämnar er ifred. Ni har viktiga saker att diskutera.
Señorita Bianda.
Ursäkta mig, señorita Bianda.
Det var nog mina döttrars verk.
Min gudson blir ofta en bricka i deras spel.
Vill ni sträcka på benen?
Gärna.
Hon är ingen nucka. Hon för sig själv väl.
För att vara stadens bästa förkläde är hon inte särskilt gammal.
-Vi behöver att hon är klipsk. -Det är hon.
Nu behöver bara er far godkänna henne.
Tills nyligen var jag ofta bortrest på affärsresor
i hela Europa och afrikanska kontinenten.
Min hustru tog hand om hemmet och döttrarna.
Jag förstår och beklagar verkligen, señor Mencía.
I tider som dessa behöver de någon de kan anförtro sig till.
Det finns saker flickor inte kan diskutera med sin far.
Hemligheter som anständighet förbjuder dem att berätta.
Det är bara naturligt.
-Jag behöver vinna deras tillit. -Och hur ska ni vinna min?
Halva stadens förkläden vill arbeta här.
Mina föräldrar gick också bort.
Vi ses i morgon, señorita Bianda.
Var punktlig.
Tre döttrar. En långvarig anställning. Grattis.
Jag beklagar att du inte fick chansen, Alicia.
Jag kommer inte att gå sysslolös.
Jag hoppas bara att de inte orsakar problem.
Problem?
De är förtjusande flickor.
Sannerligen. Alldeles förtjusande.
Elena!
Iväg!
Hoppas att han inte såg mig. Annars är det ute med mig.
Señorita Bianda, allt väl?
Vill ni härifrån föreslår jag grinden över tegelpelaren.
Ni fick visst jobbet.
Ni gillar visst samma dåliga böcker som mina väninnor.
Det vet jag inget om. Jag antar det.
Jag trodde att det skulle bli en bra dag, men icke.
Hela våra liv måste vi jämt hitta nya familjer.
Ni är tidig.
Ursäkta?
Ni blev tillsagd att vara här prick klockan åtta.
I det här huset betyder åtta klockan åtta. Inte fem över eller fem i.
Vänta här till klockan åtta.
Vad är klockan?
Jag säger det bara en gång:
Ni ska vara uppe halv åtta på morgonen. Det är då tjänstefolket börjar arbeta.
Ni ska vara presentabel inom en halvtimme då döttrarna Mencía äter frukost vid åtta.
Ni äter frukost med dem till halv nio. Sen tar jag över med min undervisning.
Vilken ni givetvis inte ska lägga er i.
Ert rum.
Det ansluter till señorita Cristinas.
Då hon är äldst ska hon prioriteras.
De här unga damerna är olika alla andra ni tjänat.
"Ledsagat", tack.
Namnet Mencía är nu som ert eget. Systrarnas framtid ligger i era händer.
Jag hoppas att ni är kompetent, för om ni inte är det
informerar jag själv don Pedro om det.
Jag är den han litar på mest.
Och jag kan försäkra er om att det inte kommer att förändras.
Mitt liv blir alltmer komplicerat.
Först vagnen, och nu doña Angustias.
Señorita Bianda!
Ut därifrån! Omedelbart!
Så hälsar man väl inte señorita Bianda välkommen?
-Be om ursäkt, annars… -Låt oss tala i enrum, är ni snäll.
Vad? Tänker ni straffa mig för ett fånigt litet spratt?
Med väldigt dålig smak!
Och det bästa sprattet någon spelat mig. Vilken min jag måste ha gjort.
Sådant beteende kommer inte att tillåtas!
Jag är för ung för att få en hjärtattack.
Så det här gör ni aldrig om!
Och ni är för ung för att gifta er.
Så det vore bäst för oss båda om vi var vänner.
Ni är värre än doña Angustias!
Och att hon inte får reda på det.
-Ja. -Nej.
-Ja. -Nej!
Vissa spratt bör inte tillåtas.
Jag instämmer. Carlota förtjänar en reprimand.
För att hon skrämde henne?
Lämna oss, Angustias. Jag tar hand om det.
Uppför er.
-Varför försvarar du alltid henne? -Det var inget farligt!
-Sa ju det. -Det var ohövligt mot señorita Bianda.
-Ingen fara. -Förlåt oss.
Ursäkta min storasyster. Hon tror att hon bestämmer.
-Jag är orolig för er! -Du är inte mamma!
Förlåt oss. Och välkommen.
Välkommen.
Jag vet vad ni tänker. Systrarna Mencía gör mig sömnlös.
Visst, första dagen blev ingen stor succé…
…men det finns fler skäl.
Hörde ni det?
Vart tror ni att ni ska?
Jag skulle bara ta en nypa luft, señorita Bianda.
Ni är inte klädd för kylan.
Ni bör gå och lägga er igen.
Jag har förstört hennes planer, men jag har inte råd med en skandal.
Señorita.
Gårdagens uppförande var skamligt.
Era döttrar behöver disciplineras.
Jag tror inte att hon klarar det.
Där fick jag det bekräftat. Hon är både sträng och spion.
Lugn, Angustias, det är en provperiod. Vi får se hur hon presterar ikväll.
-Ikväll? Vad händer ikväll? -Gör hon inte det…
-Då avskedar jag henne personligen, señor. -Javisst.
-Angustias. -Vad gör ni här? Snokar?
Bara ett sammanträffande.
Är ni alltid så misstänksam?
Det var en retorisk fråga. Jag vet redan svaret.
God dag.
God morgon.
Utmärkt.
Just vad vi behöver, en lugn och fridfull frukost.
-Lugn, min syster… -Du är olidlig!
-Och du är en tråkmåns, Cristina! -Det kvittar väl?
Skratta. Kom igen, ett gott skratt.
God morgon, don Pedro.
Ursäkta oss, vi var mitt i ett skrattanfall.
Era döttrar är mycket roliga.
Angustias sa att de inte gav er ett varmt välkomnande.
Bara vanligt tjafs systrar emellan. Det har jag sett många gånger.
Men era döttrar tycks verkligen vara små änglar.
Doña Angustias lektion väntar på er.
-Hon är på dåligt humör idag. -Som vanligt.
Om ni ursäktar.
Kom så går vi.
Nu när vi är ensamma vill jag diskutera ett viktigt ärende.
Nu kommer överraskningen.
Berätta.
Ikväll håller familjen Ortega fest.
Det är på tiden att mina döttrar börjar socialisera igen.
I synnerhet Cristina.
Det är en chans för henne att träffa mannen som uppvaktar henne.
Ni menar er gudson, señor Torres?
Santiago?
Gud, nej.
Jag ber om ursäkt.
Friaren är Eduardo Espinosa de Monier. Känner ni till honom?
Givetvis. En artig, stilig man från en fin familj.
Han vore ett gott parti.
Min hustru var mellanhand men var osäker på känslorna mellan dem.
Ni kan vara lugn. Jag tar hand om señorita Cristina.
God eftermiddag.
Vad sägs om den här i afton?
Jag orkar inte gå.
Smärtan försvinner inte. Ni kommer att sakna henne livet ut.
Men ni kan välja att sakna henne från sängen, bråka med systrarna
och gå miste om livet, eller leva det.
Vad skulle er mor säga?
Hon älskade fester.
Hon skulle inte vilja att ni tillbringar era bästa år i sängen
och med att agera mor åt era systrar.
Ni behöver gå ut.
Ni behöver le och roa er.
Och låta den stilige mannen som skickade detta brev eskortera er.
Handlar inte livet om det?
Jag skulle ge allt för att få se dig gå nedför den trappan varje dag.
Det var länge sedan jag såg dig le så här.
Det är delvis mitt förklädes förtjänst, Elena Bianda.
Angenämt.
Ikväll blir ni bara ännu en gäst. Vi ska uppföra oss.
Listigt att försöka vinna över förklädet, señor Espinosa.
-Och du får vad du vill till middag. -Har vi odört i skafferiet?
-Jag antar att hon ville med på festen. -Ja.
Vi får nog bege oss om vi ska komma i tid.
Utan mig hade ni haft fullt upp ikväll.
Ni får förklara för mig varför män föredrar kvinnor med förkläde.
-Santiago? -Cristina. Eduardo.
Även rubrikjägare måste väl ta ledigt ibland.
Njuter ni aldrig av livet?
-Som de som lever på avkastning? -Vissa arbetar för att de vill.
Han tål inte att vara sysslolös. Vad gäller dagens artikel?
Hertigen av Fernán-Núñez ska hålla ännu en fest…
Då bjuder jag upp den unga damen till dans.
Tillåter ni, señorita Bianda?
Kul att se dig, Cristina.
Ni och Eduardo är gamla vänner, inte sant?
Bara bekanta.
Bianda, har ni någon familj?
Varför undrar ni?
Ren nyfikenhet.
Varför svarar ni inte?
Jag är förvånad att ni bryr er om mitt liv.
Och jag att ni är en så vass retoriker.
Är ni vred för att en kvinna trumfat er eller för att egot stötts?
Tänker ni någonsin ge mig ett rakt svar?
Ni får berätta hur ni fick reda på mina väninnors läsvanor.
Vad menar ni?
Inget.
Ni gillar visst att vara insatt obemärkt.
Ni också, tydligen. Ni antecknar medan alla andra roar sig.
Vissa är födda romanfigurer, andra föds för att skriva dem.
-Hoppas att ni duger som författare. -Hallå… Ursäkta mig.
Jag må vara en usel litteraturkritiker men jag är en skaplig författare.
Vi får se. Jag har inte läst er roman. Ursäkta mig.
-Hur går första festen med Mencía? -Den verkar ha börjat bra.
Den unge mannen är riktigt stilig.
Det är inte vårt jobb att bli kära.
Vårt jobb är att de ska hitta en god make.
Vi får acceptera att vi kommer att sluta som nuckor.
Hellre det än att välta sig i självömkan.
Jag vill i alla fall inte hamna på gatan.
Som du såg på honom blir det svårt att undvika.
-Jag hämtar lite druvmust. Vill ni ha? -Nej.
Tack för upplysningarna om systrarna.
Nu berättar du väl hur du faktiskt fick jobbet?
-Jag sa att jag förlorat min familj. -Du ljög.
-Men värre blir det. -Jaså?
Gabriel är här.
Var då?
Jag såg honom lämna Mencías gods häromdagen. Han är här.
-Vilket sammanträffande. -Får han reda på att jag är här…
Vem då?
Alicia, det är ohövligt att lägga sig i andras samtal.
Lugn, jag ville bara säga hej och fråga hur det går med familjen Mencía.
Som smort.
-Det gläder mig. -Visst.
Lyckligtvis satte jag min sista intervju och är också förkläde nu.
Åt Alba de Ibáñez.
En ung dam med rätt låga standarder, inte sant?
Vad gäller systrarna Mencía är Cristina ljuvlig.
Men Sara…är en säregen flicka.
Hon är skicklig med solfjädern.
Tre systrar.
Tredubbelt jobb.
Han kan dansa.
-Han är charmig. -Och stilig.
-Ni vet vad som sägs om män som kan dansa? -Nej, vad?
Lyssna inte på dem. Flickor nuförtiden har oanständiga tankar.
Doña Paquita, ni hör bara vad ni vill.
Och se hur bra det har gått. Du bör lära av mig.
Jag borde bege mig.
Eduardo väntar i trädgården på mig.
En romantisk promenad. Underbart!
Ha det så kul!
-Om ni är ensamma… -Jag ledsagar henne.
-Givetvis. -Som väntat.
Tack, Esther, för att du rekommenderade stadens bästa förkläde.
-Allt för en god vän. Inte sant, Josefina? -Givetvis. Vad som helst.
Elena!
Det är señorita Sara. Du bad mig hålla ett öga på henne.
Hon är borta.
Va?
Tre är för mycket. Inse det.
Har något hänt?
Nej. Bara en privat angelägenhet.
-Ska vi följa med? -Nej, det är ingen fara.
Ni kan lita på mig.
Det tar bara någon minut.
Vad gör ni?
-Har ni träffat dr Aguilar? -Igår kväll vid er vagn.
Jag ber om ursäkt för missförståndet. Jag förstår att…
Hennes mor var min patient innan hon…
Jag såg hur Sara tog hand om henne, hennes törst på kunskap.
Det vore…slöseri att inte ta tillvara på hennes talang och engagemang.
-Aha, så ni är hennes privatlärare. -Precis.
Tack så mycket, doktorn. Ni kan gå. Vi ses i övermorgon.
Utmärkt.
Snälla, berätta inte för någon.
-Ska folk tro att ni är en slinka? -Hellre det än att jag läser medicin.
Varje familj har sitt svarta får. Det är nästan lag.
Så varför döljer ni det?
För att far inte skulle tillåta det.
Han måste ge mig lov att skriva in mig vid medicinska fakulteten.
Men om jag klarar antagningsprovet…
…kanske han ändrar sig.
Kan ni bara täcka för mig några dagar?
Jag vill bara få lov att välja min egen väg.
Ser ni?
Allt väl?
Som det ska vara, don Pedro.
Dags att bege oss hem då.
Ni två kan börja. Cristina och jag följer er senare med Eduardo.
Det är bra att de ses tillsammans.
Tack, señorita Bianda. – Ska vi?
-Jag kan förklara. -Behövs inte.
-Elena? -Var tysta.
-Allt väl? -Ja. En perfekt fest.
Du tänkte väl inte bege dig hemåt?
Nej, jag tog bara en nypa luft.
Och señorita Cristina? Har du lämnat henne utan uppsikt?
Jag såg henne med friaren. De såg väldigt intima ut.
-Jag skulle gå genom… -Eld!
Det brinner!
Hjälp, det brinner!
Elena.
Nej, Elena.
Bort från busken.
Är ni oskadd?
Du brände dig nästan, raring.
Huvudsaken är att ingen skadades.
-Och att ingen fick veta vad som hände. -Det är illa nog att jag vet.
Vad tänkte ni?
Att jag ska vara mig själv och inte en mor för mina systrar.
Att vara lycklig för en stund.
Ni sa det själv: "Lev!"
Jag menade dansa, inte det här.
-Vad ni såg var ren och äkta kärlek. -Så ni tänker gifta er?
För ert och mitt rykte.
Tänk om det här slapp ut.
Jag trodde att er syster var den bångstyriga.
-Förlåt. -Be inte om ursäkt. Jag ångrar inget.
Jag ber om din hand och vi gifter oss.
Jag älskar dig.
Jag är kvar.
EN MÅNAD SENARE
Nej, de är inte för en begravning.
Det är en stor dag idag. Ett frieri har aldrig gjort mig gladare.
Nej. Nej!
Stannar du inte för frieriet? Det är mitt livs största dag.
Señorita Bianda, övertala honom att stanna.
-Klarar inte ni det, kan knappast jag. -Hon har rätt. Jag har försökt skapa tid…
Vad är så viktigt att det inte kan skjutas upp?
Helt ärligt kan jag inte stanna, för jag kan inte…
…neka min chef.
Ett jobb medför stort ansvar och… Ledsen, men jag måste gå.
Trodde han skulle säga nåt annat.
Tycker ni om dem?
De är praktfulla.
Jag är så nervös.
Allt kommer att bli perfekt.
Vad är planen för ikväll?
En kusk väntar på er efter frieriet, men ni måste vara tillbaka före midnatt.
Er far kommer tillbaka då. Jag lämnar bakdörren olåst.
Tack.
-Seriöst? -Varför får jag inte bära svart?
-Det är ett frieri, ingen begravning. -Är det inte samma sak?
Nåväl, men inga spratt.
Señorita Bianda, jag är nyfiken på era metoder.
Hur får man en flicka som jämt snyftar att plötsligt…
-Jag är duktig men utför inte mirakel. -Endast jungfru Maria utför sådana.
Stannade du inte för frieriet?
Jag står inte ut längre.
Det är över.
Du vet vad man säger.
När en historia nått sitt slut börjar en annan.
Kom igen.
Börja spela på min signal.
-Har något hänt honom, tro? -För hans skull hoppas jag det.
Han kommer nog snart.
Nu kommer han!
Han kommer nu!
Vilket välkomnande. Kungen skulle bli avundsjuk.
Jag har ett meddelande till señorita Cristina Mencía!
Sluta!
Vem betalar för försändelsen?
"Jag beklagar att jag givit er falska förhoppningar.
Jag beger mig till Paris. Sök inte upp mig.
Vårt giftermål kan inte bli av. Jag ber om ursäkt för…"
Gumman, öppna dörren.
Vi vill bara prata.
Hon kanske kastar sig ut genom fönstret.
-Och blir täckt av blod? Knappast. -Dränker sig i floden?
-Omodernt. -Öppna dörren.
Cristina!
Får jag försöka?
Señorita, vad ni känner är helt normalt.
Er familj finns alltid här för er. Jag med.
Och doña Angustias.
Vi måste inte prata om ni inte vill.
Jag är utmärkt tyst sällskap.
-Med gift! -Ja, det vore mer prydligt.
Jag ska inte fråga hur ni mår.
Ni har hela livet framför er…
Min månadssjuka är sen.
Den är alltid punktlig.
Jag är havande.
Får någon veta är det ute med mig.
-Vad ska jag göra? -Vad ska vi göra?
Ingen lär en vad man ska göra i såna här situationer
för ärligt talat tror man aldrig att de kan drabba en själv.
Just nu vet jag bara att två liv står på spel.
Hennes och mitt.
Señorita Bianda, jag måste varna er att detta bara är början.
Ska jag ta över?
Nej!
Klarar ni det här?
Undertexter: Rasmus Edlund