Погляньте на них! Юні, щасливі, закохані…
Кому не до вподоби гарні історії кохання?
Коли зазираєш коханій людині в очі — і світ довкола перестає існувати.
З усіма його недоліками. І ти хочеш лише одного…
Пробачте, якщо подумали, що це одна з таких історій.
Так і є, але не вони наші головні герої.
Тобто не лише вони.
Ось головна героїня нашої розповіді —
компаньйонка.
Елена Б'янда, до ваших послуг.
І так, це моя історія.
Тож, гадаю, я і маю її розповісти.
Авжеж. Вам слово, панно Б'яндо.
Добре. Почнімо з початку.
Я не служниця, якщо ви так подумали.
Я вмію читати й писати.
Я отримала всебічну освіту, але насамперед я розсудлива.
Тому я — найкраща компаньйонка в місті.
Але я не єдина.
Нас ще називають наставницями чи супутницями.
Заможні батьки платять мені за поради їхнім донькам у справах сердечних,
щоб вберегти їхню честь
і допомогти знайти ідеального залицяльника.
ЗАЛИЦЯЛЬНИКИ
Надто старий.
Надто молодий.
Неотеса.
Ідеальний,
якщо хочете вийти заміж за його матір.
Ні.
Не робіть хибних висновків.
Я обожнюю історії кохання. Особливо зі щасливим кінцем.
-Так. -Так.
Так.
Він каже «так».
Щастя вам!
Та в моїй роботі є недолік — коли робиш її добре,
роботі кінець.
РОДИНА АНТОНІО Б'ЯНДИ
Якщо чесно, мені дуже потрібна ваша порада.
Бо справи в мене кепські.
Батько-вдівець. Три доньки.
Я не радію їхньому нещастю,
але ж три сестри.
Три.
Робота на багато років. Я не можу проґавити таку можливість.
КАРЛОТА, САРА, КРІСТІНА
П'ятдесят песет за книги — і ми квити.
Радуйся, Пречиста.
Зачата без гріха.
Пробачте, отче, я згрішила.
Не дивіться так на мене.
Я у відчаї.
Шанована родина.
МЕНСІЯ: КРІСТІНА, САРА, КАРЛОТА
Виховані юні дівчата.
Вони втратили матір рік тому.
КРІСТІНА, 20 Р. ЯНГОЛЯ
Час їм повертатися у світ.
І я подбаю про це.
САРА, 18 Р. КНИГОЛЮБКА
КАРЛОТА, 14 Р. ДИВНЕ МАЛЕНЬКЕ СТВОРІННЯ
Треба лише дотримуватися посібника для гарних компаньйонок,
щоб уникнути помилок.
Бо одна помилка може зруйнувати життя.
Навіть якщо це найгарніша помилка з усіх.
Гадаю, ви вже знаєте, куди веде ця історія.
Чи ж є історії кохання, де героїня не потерпає?
Визнайте. Вам уже кортить побачити, що буде.
О НІ! МОЄ СЕРЦЕ!
НАСТАНОВИ ДЛЯ ПАНЯНОК
УРОК 1: НІКОЛИ НЕ ЗАКОХУЙСЯ
Панна…
-Елена Б'янда. -Б'янда. Елена Б'янда.
У вас, без сумніву, чимало гарних рекомендацій.
А ви не замолода для компаньйонки?
Та й ви замолодий, щоб мати трьох дочок.
Ви явно не дон Педро Менсія.
Сантьяґо Торрес. Дуже приємно.
Сідайте.
Дон Педро доручив мені звузити перелік кандидаток.
-А є інші? -Ви думали, що ви єдина?
Я сподіваюся, що я найкраща.
Гадаю, ви знаєте, що це за сім'я.
Маю певне уявлення.
Скажіть, ви любите читати?
-Читаю, коли випадає нагода. -Я не про Біблію.
Я теж.
Що читали з останнього?
«Мобі Дік». А перед тим — роман про бездоганну панну.
Люблю читати різні жанри, якщо це хороша література.
«Хороша»? Залежить, кого спитати.
А в мене співбесіда з літературним критиком?
Рідко випадає нагода поспілкуватися з такою саркастичною панянкою.
-Ви мене неправильно зрозуміли. -Справді?
А я подумав, що ви маєте мене за дурня.
Можу сказати те саме про вас. Хоча, припускаю, ви не зі зла.
Як ви впораєтеся з трьома юними панночками з таким характером?
Шах.
Не знаю.
З вашою безцінною допомогою?
-Доне Педро. -Сантьяґо, що ти тут робиш?
Нічого.
Я шукав вас і натрапив на панну Б'янду.
Залишу вас удвох. Вам треба обговорити важливі справи.
Панно Б'яндо.
Вибачте, панно Б'яндо.
Не обійшлося без моїх доньок.
Мій похресник — їхня улюблена маріонетка.
Прогуляємося?
Авжеж.
Не стара діва. Приваблива.
Зважаючи, що вона… Гей!
…найкраща компаньйонка в місті, вона ще молода.
Якщо не розумна, нам не підходить.
Вона розумна.
Потрібне лиш схвалення батька.
Донедавна мене часто не було вдома через роботу,
я подорожував Європою і Африкою.
Про дім і доньок дбала дружина.
Я розумію. Мої щирі співчуття, пане Менсіє.
За таких обставин важливо, щоб їм було кому звіритися.
Є речі, про які дівчата не розповідають батькові.
Певні таємниці, якими доньки не можуть поділитися із сором'язливості.
Це природно. Так і має бути.
-Важливо заслужити їхню довіру. -А як ви заслужите мою?
Половина компаньйонок міста хоче працювати в цьому домі.
Я теж втратила обох батьків.
До завтра, панно Б'яндо.
Приходьте вчасно.
Три доньки.
Довгострокова робота. Вітаю.
Шкода, що ти не мала змоги поговорити з доном Педро.
Нічого. Роботи мені не бракуватиме.
Маю надію, сестри не завдадуть клопоту.
Клопоту?
Це чарівні панночки.
Авжеж. Безперечно, чарівні.
Елено!
Їдьмо!
Сподіваюся, він мене не помітив. Якщо він мене знайде, мені кінець.
Панно Б'яндо, усе гаразд?
Зручніше вийти через ворота, а не через цегляну стіну.
Чув, ви отримали роботу.
Дивно, у вас такий же поганий смак у літературі, як у моїх подруг.
Я про це не знала. Очевидно.
Я думала, сьогодні буде гарний день, але ж ні.
Усі наші життя залежать від пошуку нової сім'ї.
Ви надто рано.
Пробачте?
Вам наказано бути тут рівно о восьмій.
У цьому домі восьма означає восьма.
Не п'ять на дев'яту і не за п'ять восьма.
Зачекайте тут до восьмої.
У вас є годинник?
Скажу лише раз.
Ви повинні прокидатися вранці о 7:30.
Саме тоді прислуга береться до роботи.
Пів години, щоб привести себе до ладу,
оскільки панночки спускаються на сніданок о восьмій.
Ви снідатимете з ними до 8:30,
а тоді я беруся за їхню освіту і виховання.
Ви, звісно, не втручатиметеся.
Ваша кімната.
Сусідня з кімнатою панни Крістіни.
Вона найстарша, тож має бути в пріоритеті.
Ці панночки не схожі на тих, яким ви прислуговували.
«Супроводжувала», якщо можна.
Відтепер ім'я Менсія вам наче рідне.
Майбутнє трьох дівчат у ваших руках.
Сподіваюся, ви готові.
Бо якщо ні,
я особисто повідомлю дону Педро.
Мені він найбільше довіряє в цьому домі.
І запевняю вас… це не зміниться.
Моє життя ускладнюється.
Спершу карета, а тепер донья Анґустіас.
Панно Б'яндо!
Негайно виходьте!
Хіба можна так зустрічати панну Б'янду?
Вибачтеся, інакше доведеться…
Залиште нас.
Якщо ваша ласка.
Що? Ви мене покараєте?
Через дурний жарт?
Це дуже невдалий жарт!
І найкращий з усіх супроти мене. Уявляю вираз мого обличчя.
Я не потерплю такої поведінки!
Я надто молода, щоб мене вхопило серце.
Тому я вірю, що це більше не повториться!
І ви надто юна, щоб я шукала вам чоловіка.
Гадаю, в наших інтересах стати подругами.
Ви ще гірша за донью Анґустіас!
В наших інтересах, щоб вона не дізналася.
-Так. -Ні.
-Так. -Ні!
Деякі жарти слід заборонити.
Я згодна. Карлота заслуговує доброго прочухана.
Бо налякала її? Крістіно.
Анґустіас, залиште нас. Я впораюся.
Поводьтеся чемно.
Чому ти завжди її захищаєш?
-Бо це дрібниця! -І я так кажу.
Це неповага до панни Б'янди.
-Усе добре. -Пробачте нам.
Пробачте моїй старшій сестрі. Вона думає, що головна.
-Я хвилююся за вас! -Не треба. Ти нам не мама.
Пробачте. І ласкаво прошу.
Ласкаво прошу.
Я знаю, що ви думаєте. Що юні панночки не дають мені спати вночі.
Визнаю, перший день був не надто вдалий…
та це не єдина причина.
Ви чули?
І куди це ви зібралися?
Я просто хотіла подихати свіжим повітрям, панно Б'яндо.
Надто холодно, щоб іти в такому вигляді.
Повертайтеся в ліжко.
Я зіпсувала їй плани,
але я не можу допустити скандалу.
Панночко!
Учора вони поводилися неприпустимо.
Вашим донькам потрібна дисципліна.
Сумніваюся, що та панна здатна її забезпечити.
Ну аякже.
Строга, та ще й шпигунка.
Не хвилюйтеся. Вона на випробувальному терміні.
Побачимо, як упорається сьогодні.
-Сьогодні? -Якщо вона не…
Що буде сьогодні?
Я особисто її випроваджу, пане.
Дуже добре.
-Анґустіас! -Ви що, підслуховуєте?
Просто збіг.
Чи ви від природи недовірлива?
Це риторичне запитання. Я вже знаю відповідь.
Гарного дня.
Доброго ранку.
Яка краса.
Саме те, що нам треба, — спокійний і тихий сніданок.
-Не хвилюйтеся, сестра… -Ти нестерпна!
-А ти зануда, Крістіно! -То й що, що зануда?
Смійтеся. Ну ж бо, смійтеся.
Доброго ранку, доне Педро.
Вибачте. Ми від душі посміялися.
У вас дуже веселі доньки.
Анґустіас казала, вони не надто тепло вас учора зустріли.
Типові перепалки між сестрами.
Звичне явище.
Але ваші доньки — справжні янголята.
Донья Анґустіас чекає вас на урок.
-І вона не в гуморі. -А буває інакше?
Перепрошую.
Ходімо.
Тепер, коли ми самі, я б хотів обговорити з вами важливу справу.
От і несподіванка.
Прошу, кажіть.
Сьогодні Ортеґи влаштовують у себе гостину.
Гадаю, настав час моїм донькам відновити світське життя.
Особливо Крістіні.
Буде нагода зустрітися з юнаком, який до неї залицяється.
Ви про вашого похресника?
Сантьяґо?
Ні. Господи, ні.
Перепрошую.
Її залицяльник — Едуардо Еспіноза де Моньєр.
Ви його знаєте?
Авжеж. Ввічливий, вродливий юнак із гарної родини.
Він чудовий кавалер.
Їх сватала моя дружина.
Але вона не була впевнена в їхніх почуттях.
Не хвилюйтеся, доне Педро, я подбаю про панну Крістіну.
Вітаю, панночко.
Як вам сукня на сьогодні?
Не знаю, чи піду.
Вам здається, що біль не вщухне. Ви сумуватимете за нею все життя.
Але можна сумувати, лежачи в ліжку, сидячи вдома,
гиркаючись із сестрами і дозволивши життю пройти повз,
а можна жити.
Що б сказала ваша матуся?
Вона любила гостини.
Вона б не хотіла, щоб ви змарнували найкращі роки життя в ліжку,
доглядаючи за сестрами, наче ви їхня мати.
Виходьте в люди.
Усміхайтеся і насолоджуйтеся життям.
І дозвольте вродливому юнакові, що передав вам цю записку, бути вашим кавалером.
Хіба не в цьому сенс життя?
Я б усе віддав, щоб щодня споглядати, як ви спускаєтеся цими сходами.
Давно не бачив вас такою усміхненою.
Це вона доклалася. Моя компаньйонка, Елена Б'янда.
Рада знайомству.
Сьогодні ви лише гостя. Ми поводитимемося якнайкраще.
Підлещуєтеся до компаньйонки? Розумно, пане Еспінозо.
А ти можеш вечеряти чим душа забажає.
У коморі є болиголов?
-Припускаю, вона теж хотіла піти. -Ваша правда.
Нам краще рушати, якщо хочемо прибути вчасно.
Якби не я, у вас не було б відбою від кавалерів.
Чому чоловіки звертають більше уваги
на жінку з кавалером?
Сантьяґо.
Крістіно. Едуардо.
Я думав, навіть писаки роблять перерви.
Вас не вчили радіти життю?
-Ті, хто живе за рахунок статків? -Дехто працює, бо хоче.
Він не любить бити байдики. Про що стаття?
Герцог і герцогиня Фернан-Нуньєські
влаштовують чергову гостину…
Скільки карет тут влізе?
Важка робота — рахувати карети.
Я поки запрошу панночку на танець.
Панно Б'яндо, з вашого дозволу.
Радий тебе бачити, Крістіно.
Ви з Едуардо давні друзі?
Просто знайомі.
Б'яндо, у вас є родина?
Чому ви питаєте?
Із цікавості.
Чому не відповідаєте?
Бо здивована, що ви цікавитеся моїм життям.
А я здивований, що ви така вправна співрозмовниця.
Ви засмутились, що вас перевершила жінка?
Чи що ви не такий розумний, як думали?
Ви колись дасте мені пряму відповідь?
Як ви дізналися про літературні вподобання моїх подруг?
Ви про що?
Нічого.
Вам подобається знати все і залишатися непомітною.
Як і вам.
Ви робите нотатки, поки всі веселяться.
Комусь судилося бути героєм роману, а комусь — автором.
Сподіваюся, ви хороший письменник.
Слухайте…
Перепрошую.
Може, я кепський літературний критик, але непоганий письменник. Чесно.
Побачимо. Я не читала ваш роман.
А тепер пробачте…
Як твоя перша вечірка з Менсіями?
Схоже, початок вдалий. Юнак доволі привабливий.
Закохуватися — не наш обов'язок.
Річ не в коханні, а в тому, щоб знайти доброго чоловіка.
Слід змиритися — ми всі будемо старими дівами.
Це краще, ніж жаліти себе, Аделіто.
Не знаю, як ви, а я не хочу опинитися на вулиці.
Судячи з твого погляду, це буде важко.
Я візьму сік. Хочете?
-Ні. -Ні.
Дякую за відомості про панночок.
То ти скажеш, як отримала роботу?
Я сказала, що втратила сім'ю.
Ти збрехала.
-Але це ще не найгірше. -Он як?
Ґабріель тут.
Де «тут»?
Я бачила його днями, коли виходила з дому Менсій. Він у місті.
Який збіг.
Якщо він дізнається, що я тут…
Якщо хто дізнається?
Алісіє, грубо влізати в чужі розмови.
Охолонь. Я прийшла привітатися
і спитати, як там сестри Менсія.
Прекрасно.
-Рада це чути. -Аякже.
На щастя, мені запропонували роботу. Я тепер компаньйонка.
Альба де Ібаньєс.
Юна панночка з доволі низькими стандартами.
Щодо сестер Менсія…
Крістіна мила.
А от Сара… особлива дівчина.
Знає, як користуватися віялом.
Три сестри —
втричі більше роботи.
-Ні разу не наступив тобі на ногу. -Він чарівний.
І дуже вродливий.
А що кажуть про чоловіків, які вміють танцювати?
Не знаю, а що?
Не слухай їх, золотце. У сучасних дівчат погане на думці.
Чому, доньє Пакіто? Ви слухаєте, що хочете.
І подивіться на мене. Вчіться, дівчата.
Мушу йти.
Едуардо чекає, хоче прогулятися зі мною.
Романтична прогулянка. Як мило!
Насолоджуйтеся!
-Побудете на самоті… -Я супроводжуватиму.
-Звісно. -Я й не сумнівалася.
Дякую, Естер, за рекомендацію найкращої компаньйонки в місті.
Що завгодно для доброї подруги. Правда, Хосефіно?
Авжеж. Що завгодно.
Елено!
Я щодо панни Сари. Ти просила простежити за нею.
Я не можу її знайти.
Що?
З трьома не впоратися. Зрозумій.
Щось сталося?
Ні. Це особисте.
-Хочете, щоб ми пішли з вами? -Ні. Усе гаразд.
Можете мені довіряти.
Я на кілька хвилин.
-Пам'ятаєш? -Що ви робите?
Ви знаєте доктора Аґілара?
Познайомилась учора з його каретою.
Пробачте за непорозуміння. Знаю, це не найкращий спосіб…
Я лікував її матір…
Я бачив, як Сара піклується про неї.
Бачив її жагу до знань.
Було б прикро не розвивати цей талант і самовіддачу.
То ви її викладач?
Так. Я її викладач.
Дякую, докторе. Можете йти.
Побачимося післязавтра.
Добре.
Прошу, нікому не кажіть.
То хай думають, що ви легковажна?
Аніж те, що я вивчаю медицину?
У кожній сім'ї є біла ворона, правда ж?
Це майже як правило.
Чому ви це приховуєте?
Бо батько нізащо не дозволить.
А мені потрібен його дозвіл, щоб вступити на медичний факультет.
Тож я подумала, що якщо складу вступний іспит…
то переконаю його.
Просто прикрийте мене кілька днів.
Я лише прошу дозволити мені самій обрати свій шлях.
Бачите?
Усе гаразд?
Як і очікувалося, доне Педро.
Час їхати додому.
Ви їдьте.
Ми з панною Крістіною приїдемо з Едуардо.
Їм корисно побути вдвох на людях.
Дякую, панно Б'яндо. Ходімо?
-Я все поясню. -Усе й так ясно.
-Елено. -Ані звуку!
-Усе гаразд? -Так. Чарівне свято.
Ти ж не збиралася їхати?
Ні, я вийшла подихати свіжим повітрям.
А де панна Крістіна? Ти залишила її без нагляду?
Я бачила її із залицяльником. Їм було дуже добре разом.
Я за неї хоч у…
Вогонь!
Допоможіть! Вогонь!
Елено!
Ні, Елено, ні.
Відійдіть від кущів.
Ви ціла?
Ти ледь не згоріла, дорогенька.
Головне, що ніхто не постраждав.
І ніхто не знає, що сталося.
Я знаю, і цього достатньо.
Що ви собі думали?
Що не треба бути матір'ю для своїх сестер, а треба бути собою.
Що слід насолоджуватися миттю.
Ви самі сказали: «Живіть!»
Я говорила про танці, а не про це.
Це був вияв чистого й щирого кохання.
То ви одружитеся?
Заради вашої і моєї репутації.
Уявіть, якби про це дізналися.
А я думала, що ваша сестра буде проблемою.
-Вибачте. -Не вибачайся.
Я не шкодую.
Я попрошу твоєї руки. Ми одружимося і будемо щасливі.
Я кохаю тебе.
Я досі тут.
МІСЯЦЬ ПО ТОМУ
Ні, це не на похорон.
Сьогодні важливий день. Я ніколи так не раділа освідченню.
Ні-ні.
-Ні! -Ти не залишишся на освідчення?
-Не можу. -Це ж найщасливіший день мого життя.
Панно Б'яндо, переконайте його залишитися.
Якщо вам не вдалося, навряд чи я зможу.
Саме так. Я намагався відкласти…
Не вірю. Що за нагальна справа, яку не можна відкласти?
Крістіно, якщо чесно, я не можу залишитися, бо не зможу…
відмовити керівництву.
У мене дуже відповідальна робота і…
Пробач, але мені треба йти.
Я думала, він скаже дещо інше.
Подобаються?
Вони розкішні.
Я так нервую.
Усе буде добре.
Який план на сьогодні?
Після освідчення на вас чекатиме візник.
Але ви маєте повернутися до півночі.
Тоді прийде ваш батько. Я залишу задні двері відчиненими.
Дякую.
Ви серйозно?
Чому не можна вдягти чорне?
Це освідчення, а не похорон.
Хіба це не те саме?
Добре, але без жартів.
Панно Б'яндо, мене цікавлять ваші методи.
Як змусити дівчину, яка весь час ридала, раптом…
Потрібні мої послуги? Я найкраща, але на диво не здатна.
Лише Пресвята Діва творить дива.
Ти не залишився на освідчення?
Я більше не можу, Хуано.
Усе скінчено.
Знаєш, як кажуть, дорогенький.
Коли закінчується одна історія, починається інша.
Тримай.
Почнете за моєю командою.
Може, з ним щось сталося?
Маю надію, заради його ж блага.
Упевнена, він скоро приїде.
Їде!
Він їде.
Який прийом.
Кращий, ніж у короля.
У мене повідомлення для панни Крістіни Менсії!
Припиніть!
Хто мені заплатить за доставку?
«Панно Менсіє, пробачте, що дав вам марні надії.
Я їду в Париж. Не шукайте мене.
Наш шлюб неможливий. Мені прикро, якщо завдав…»
Донечко, відчини двері.
Ми хочемо поговорити.
Може, вона викинеться з вікна?
І вимаститься кров'ю? Ні.
-Крістіно. -Втопиться в річці?
-Старомодно. -Відчини двері.
Крістіно!
Дозволите?
Панночко, цілком нормально так почуватися.
Ваша сім'я завжди буде поруч. І я теж.
І донья Анґустіас.
Не хочете говорити — не говоріть.
Я вмію мовчати.
Отрута.
Краще. Не так брудно.
Я не питатиму, як ви.
Не плачте. У вас усе життя попереду…
У мене мали бути ті дні.
Зазвичай вони як годинник.
Я при надії.
Якщо хтось дізнається, мені кінець.
Що мені робити?
Що нам робити?
Ніхто не каже, що робити в такій ситуації,
бо ніколи не думаєш, що це станеться з тобою.
Зараз під загрозою два життя,
її і моє.
Панно Б'яндо, попереджаю, це тільки початок.
Може, я продовжу?
Ні!
Думаєте, ви з цим упораєтеся?
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин