О! Лише погляньте на них! Удвох, щасливі, закохані…
Хто встоїть перед гарною історією кохання?
Мить, коли ви дивитесь одне одному в очі, і весь світ довкола зникає.
Із усіма його недоліками. Тому що хочеться лише одного…
О. Ви, напевно, думали,
що це одна з тих романтичних історій? Так і є, але це не головні герої.
Принаймні, не єдині.
Головна героїня цієї історії – ця жінка,
компаньйонка.
Елена Б'янда, до ваших послуг… І так, це моя історія.
Краще розповім її самостійно.
Безперечно. Прошу, сеньйорито Б'янда.
Добре… Та повернімося до початку.
Я не покоївка, якщо ви так подумали.
Я читаю. Пишу. Маю чудову освіту… Та головне – здоровий глузд.
Є причина, чому я найкраща компаньйонка у місті…
І не одна, звісно.
Нас іще називають «супутницями». Заможні батьки платять за те,
щоб я допомагала їхнім донькам у справах сердечних.
Захищала їхню честь. І головне - допомагала знайти
ідеального залицяльника.
Занадто старий.
Геть юнак.
Простак.
Бездоганний… якщо згодна вийти за його матір.
Ні.
Ні. ​
Не зрозумійте мене неправильно, я обожнюю історії кохання. Тим паче,
зі щасливим фіналом.
Згодна.
Так, згодна.
Він згоден.
Та коли ти добре виконуєш роботу…
усе закінчується.
Зараз мені неабияк потрібна твоя порада… Справи йдуть так собі.
Один овдовілий батько. І три доньки.
Не те, щоб я тішилась їхньому горю, але аж три сестри. Три!
З ними роботи буде на кілька років, і такої нагоди я не проґавлю.
КАРЛОТА, САРА, КРІСТІНА
Книжки, п'ятдесят песет – і це все.
Радуйся, Маріє…
Непорочна діва.
Прости мені, Отче, бо я зогрішила.
Не дивіться так. Зараз буремні часи.
Заможна родина… Пристойні сеньйорити…
Торік вони втратили матір.
Час повертатися до світського життя.
КАРЛОТА. ЧОТИРНАДЦЯТЬ. ЗАГАДКА. ТРЕБА З НЕЮ ПОЗНАЙОМИТИСЬ…
А тепер треба всього лише дотримуватись Настанов для хороших компаньйонок,
аби ніде не схибити.
Бо найменша помилка… може зруйнувати життя.
Навіть якщо це найпрекрасніша помилка, яку ви бачили.
Ви здогадались, про що ця історія…
Бо яка історія кохання
без стражденної героїні?
Зізнавайтесь. Вам кортить це побачити.
НАСТАНОВИ ДЛЯ ПАНЯНОК
УРОК 1 НІКОЛИ НЕ ЗАКОХУЙСЯ
Сеньйорито…
Елена Б'янда.
Б'янда. Елена Б'янда… У вас чимало… схвальних рекомендацій
Ви не надто молода для компаньйонки?
А ви - щоб мати трьох доньок? Я знаю, ви не Педро Менсія.
Сантьяґо Торрес. Приємно… Сідайте.
Дон Педро… попросив мене скласти… попередній список кандидаток.
А є інші?
Думали, ви єдина?
Думаю, я найкраща.
Вже, мабуть, довідались про мою родину.
Зробила певні нотатки.
Скажіть-но… Любите читати?
Читаю, коли можу.
Я не про Біблію.
Я також.
Що прочитали останнім?
М-м-м. «Мобі Діка».
Перед тим - «Донью Перфекту».
Я зазвичай читаю усе незалежно від жанру. Якщо книжка хороша…
«Хороша»? Це ж суб'єктивно.
Боже! Співбесіда з літературним критиком.
А я… ще не бачив жінок, які люблять сарказм. Це рідкість.
Ви не так зрозуміли.
Невже? Здалося, ви вважаєте мене недоумкуватим.
В мене те саме враження… Та ви це робите не зі зла.
Впораєтесь із трьома сеньйоритами? З різним характером.
Шах. ​
Не знаю.
З вашою підтримкою?
Доне Педро!
Що ти тут робиш?
Та… нічого. Я шукав вас, а тут сеньйорита Б'янда… І-і…
Залишу вас. Адже у вас серйозна справа. Сеньйорито Б'янда…
Даруйте, сеньйорито Б'янда.
Вочевидь, це витівки моїх доньок. Мій похресник – їхня маріонетка.
Бажаєте прогулятись?
Авжеж.
Вона не стара діва… І досить приємна.
Для найкращої — ой! — компаньйонки в місті… не така вже й стара.
Якщо їй бракує розуму, вона не для нас.
Вона розумна.
Аби лиш ваш батько її схвалив.
Донедавна у зв'язку з роботою я рідко бував удома. Об'їздив Європу…
африканський континент.
А дружина займалась будинком та доньками.
Щиро співчуваю вашій утраті, сеньйоре Менсія.
В такі моменти важливо мати того, хто тебе вислухає.
Та деякі речі юна дівчина не може розповісти батькові.
Тут і сором, і певні таємниці між дівчатами,
які не можна розкривати. Та це нормально, і так має бути.
Головне, щоб вони мені довіряли.
А чому я маю вам довіряти?
Половина компаньйонок міста хочуть працювати в нашому домі.
Бо я також втратила батьків.
Тоді до завтра, сеньйорито Б'янда… Не запізнюйтесь.
Три дочки… Довгострокова позиція. Вітаю.
Шкода, що ти не встигла навіть
поговорити з доном Педро.
Роботи мені не бракує. Хоч би від сестер Менсія
не було труднощів.
Труднощів? Це прекрасні сеньйорити, Алісіє.
Ну звісно… Абсолютно прекрасні.
Елено!
Рушай.
Сподіваюсь, не помітив… Бо інакше мені кінець.
Сеньйорито Б'янда? Вітаю… Виходити… краще через ворота, а не лізти на стовп.
Кажуть, вас взяли.
М?
І смак в літературі у вас так само жахливий як і в моїх подруг.
Цього я не знаю. Мабуть.
Мав бути гарний день… Але щось не склалося.
Тепер усе життя… залежить від нової сім'ї.
Ви зарано.
Даруйте?
Учора вам сказали прийти сьогодні рівно о восьмій.
Коли ми кажемо «о восьмій», це означає «восьму». Не п'ять по восьмій,
чи за п'ять до восьмої.
Чекайте до восьмої.
Котра зараз?
Я це скажу лише раз: ви прокидаєтесь о пів на сьому ранку.
У цей самий час прокидаються слуги. Будь ласка, зверніть на це увагу.
Сестри Менсія спускаються на сніданок о восьмій, тож у вас буде півгодини,
щоб привести себе до ладу.
Снідаєте з сеньйоритами до пів на дев'яту,
потім я забираю їх для навчання та виховання.
Ви, звісно, маєте триматися осторонь… Ваш покій.
Суміжний з покоєм сеньйорити Крістіни.
І як найстарша, вона в пріоритеті… Сестри Менсія не схожі на тих,
кому ви служили раніше.
«Допомагала»… Якщо ви не проти.
Прізвище Менсія віднині як ваше… І майбутнє трьох сеньйорит у ваших руках.
Сподіваюсь, упораєтесь.
Бо як ні, я особисто повідомлю дону Педро.
Я його довірена особа в цих стінах. І це вже ніколи… не зміниться.
Щохвилини дедалі складніше… Спочатку карета… а тепер Донья Анґустіас.
Сеньйорито Б'янда!
Геть звідти негайно. Геть звідти негайно!
Так, по-твоєму, треба зустрічати сеньйориту Б'янду? Негайно проси
-пробачення, бо інакше… -Залиште нас… Я вас прошу.
Що? Покараєте мене? За простий жарт?​
Бо ваш жарт безглуздий!
І найкращий, що зі мною був… Уявляю своє лице…
Я не маю наміру терпіти таку поведінку!
Я ще молода для серцевого нападу.
Я сподіваюсь, це ніколи не повториться!
Ти ще юна для пошуку чоловіка. А тому в наших з тобою
інтересах подружитися.
Ви гірша за донью Анґустіас!
Але так, щоб вона про це не дізналась.
-Так! -Ні.
Так!
-Ні! -Деякі витівки просто неприпустимі.
Я згодна. Карлота заслуговує на покарання.
Бо налякала? Крістіно.
Анґустіас, вийдіть… Я сама.
Будь чемною.
Чому ти завжди її захищаєш?
Тому що це дрібниця!
Я так і сказала.
Не дрібниця, а неповага до сеньйорити Б'янди.
-Нічого страшного. -Пробачте нам.
Пробачте їй, бо вона думає, що всі рішення тут ухвалює вона!
-Я за вас обох хвилююся! -Не треба! Ти нам не мама!
Пробачте. І ласкаво просимо.
Вітаю.
Знаю, що ви скажете: через дівчат не можу спати.
Перший день не був тріумфальним, та…
не лише через них.
Ви чули?
Куди це ви?
Хотіла просто подихати свіжим повітрям.
Надто легко ви вдягнулись… Повертайтеся в ліжко.
Я зіпсувала її план… Та я не допущу скандалу… Сеньйорито!
Вчорашня поведінка була ганебною… Вашим донькам потрібна дисципліна.
І навряд чи ця сеньйорита дасть їм раду.
От вам і доказ… Командирка ще й шпигує.
Не хвилюйтесь, Анґустіас. Це випробувальний термін.
Ввечері побачимо, що з цього буде.
Ввечері?
-Якщо не впорається… -Сьогодні ввечері?
Я звільню її сама, сеньйоре.
Гаразд.
Анґустіас!
Ви тут? Підслуховуєте?
Чиста випадковість, не більше. Чому ви чекаєте від людей підлоти?
Риторичне запитання. Відповідь мені відома. Гарного дня.
Доброго ранку.
Гаразд… Те, що нам і потрібно: мовчки та спокійно… поснідати.
-Це ненадовго, бо моя сестра… -Ти нестерпна!
А ти… мене дратуєш, Крістіно! Ти така надокучлива!
Я тебе дратую?
Смійтесь! Якомога гучніше!
Вітаю, Доне Педро. Пробачте, будь ласка, не могли стримати сміх.
У вас дуже веселі доньки.
Анґустіас каже, вчора вас зустріли не найкраще.
Пусте. Сестри іноді сваряться… Я вже таке бачила.
Ваші доньки… вони у вас… янголятка.
Донья Анґустіас чекає вас на урок… І вона не в гуморі.
Здивував.
Дозволите?
Ходімо.
Поки ми самі, сеньйорито Б'янда, я хочу обговорити важливу справу.
А зараз буде сюрприз.​
Авжеж.
Сьогодні ввечері Ортеґи влаштовують прийом.
Думаю, моїм донькам… час повертатись до світського життя.
Зокрема, Крістіні.
Аби не втратила можливість зустрітися з юнаком, який до неї залицявся.
Маєте на увазі сеньйора Торреса?
Сантьяґо? Ні. Господи… Ні.
Даруйте мені.
Її залицяльника звати… Едуардо Еспіноза де Моньєр. Знаєте його?
Безперечно. Це добре…
освічений хлопець з гарної сім'ї…
Чудова партія.
Моя дружина їх звела… Та сумнівалась у їхніх почуттях.
Не хвилюйтеся… Я подбаю про сеньйориту.
Вітаю вас, сеньйорито.
Як вам для вечора?
Я не зможу.
Бачу, цей біль не минає… Її завжди бракуватиме.
Але сумувати можна, лежачи в ліжку, сварячись із сестрами,
і дозволяючи життю проходити повз… Або жити.
Що зараз мама сказала б?
Вона любила чепуритись.
І не хотіла б, щоб ви провели найкращі роки життя,
лежачи в ліжку… і піклуючись про сестер, наче ви їхня мати.
Виходьте в світ… Усміхайтесь і… радійте.
І… дозвольте гарному юнакові, який надіслав листа, піти з вами.
Хіба не в цьому сенс життя?
Усе віддам, аби щодня дивитись, як ви спускаєтесь цими сходами.
Нарешті ви знов усміхаєтесь.
Це вона винна. Моя компаньйонка Елена Б'янда.
Вітаю.
Сьогодні вона наша гостя… Розберемось самі.
Як тонко ви її спекались, сеньйоре Еспіноза.
На вечерю – все що забажаєш.
Болиголов можна?
Також хоче на прийом?
Саме так. Вже час виходити, щоб не запізнитись.
Якби не я, ви сьогодні були б дуже зайняті.
Поясніть, чому чоловіки звертають більше уваги
на жінку, яка йде в супроводі?
Сантьяґо?
Крістіно… Едуардо.
Я думав, навіть письменники іноді роблять перерви.
Тебе не вчили розважатися?
Як ті, хто не працює і витрачає гроші?
Працюють ті, хто хочуть.
Просто він не вміє сидіти без діла. Про що ти сьогодні писав?
Герцоги Фернан-Нуньєс також влаштовують прийом. Переможе той,
у кого на подвір'ї більше карет.
Як думаєте, скільки карет там поміститься?
Близько двадцяти?
Або двадцять три?
Боже, рахувати карети! Важке завдання, мій любий Сантьяґо.
Тим краще: скористаюся нагодою й запрошу сеньйориту
на танець. Сеньйорито Б'янда, з вашого дозволу.
Був радий побачитись.
Хіба ви з Едуардо не друзі?
Просто знайомі.
Сеньйорито Б'янда! У вас є сім'я?
Чому ви питаєте?
З цікавості… Чому ви не відповідаєте?
Бо вражена вашою цікавістю до мого життя.
А я - вашим умінням уникати відповіді.
Бентежить, що жінка розумніша за вас, чи збагнули, що не такий вже й кмітливий?
Ви коли-небудь дасте мені пряму відповідь?
Е-е…
До речі, як ви дізнались про читацькі
смаки моїх любих подруг?
Про що ви?
Ні про що.
Ви любите бути поінформованою, залишаючись непоміченою.
Як і ви, власне… Робите нотатки, поки інші веселяться.
Одні народжуються героями романів, а інші — їх пишуть.
Сподіваюся, ви хороший письменник.
Оце так… Облиште.
Хай я жахливий критик, але письменник з мене непоганий.
Чесне слово. Так і є.
Побачимо, я не читала ваш роман. Тепер даруйте.
Як перший вечір у родині Менсія?
Як на мене, початок чудовий. Дуже гарний юнак.
Наша робота – не закохуватись.
Але і не закохувати. Просто знайти їм хорошого чоловіка.
Треба змиритись. Ми завжди залишаємось у тіні.
Краще так, ніж захлинатися від жалю до себе.
Не знаю як ви, а я не хочу опинитись на вулиці.
Якщо так на нього дивитимешся, це скоро станеться.
Я по напій. Хочете?
-Ні. ​ -Ні. ​
Дякую, що розповіла про Менсія.
М. Зізнавайся, як ти насправді отримала цю роботу?
Сказала, що втратила сім'ю.
Збрехала.
Є більша проблема.
О.
Ґабріель приїхав.
Як приїхав?
Бачила, коли виходила від Менсія… Він у місті.
Оце так збіг.
-Збіг чи ні, та якщо дізнається, що я тут… -Хто дізнається?
Алісіє, чесно: підслуховувати чужі розмови – непорядно!
Тихіше… Я хотіла привітати й запитати, як справи в Менсія.
Справи чудово.
Дуже рада.
Ще б пак.
На щастя, мене взяли після минулої співбесіди,
і я супроводжую сеньйориту… Альбу де Ібаньєс.
Юна сеньйорита з низькими стандартами?
Тоді як Менсія… Крістіна неперевершена.
Але Сара… ця сеньйорита… особлива.
Як ніхто володіє віялом… Три сестри… потрійна робота.
…І на ногу не наступив.
Він чарівний.
І дуже гарний.
Знаєте, що кажуть про чоловіків, які танцюють?
Ні. Що?
Не слухай їх, люба. В сучасних дівчат дурні уявлення.
А ви, доньє Пакіто, чуєте тільки те, що хочете.
І все завжди чудово. Беріть з мене приклад.
Мені треба йти… Едуардо чекає – підемо гуляти в садок.
-Все, ходімо додому. -Яка романтика. Чарівно!
Веселіться!
Лише вдвох?
Я буду з нею… Безперечно.
Не сумніваюся… І… дякую, Естер, що… порадила нам найкращу компаньйонку.
Для подруги – що завгодно. Так, Хосефіно?
Звісно. Що завгодно.
Елено!
Сеньйорита Сара… Ти просила пильнувати… Вона зникла.
Тобто?
Три дівчини… - це забагато.
Щось трапилось?
Ні… е-е… це особиста справа.
-Провести вас? -Ні, ні, ні… Усе гаразд.
Можете вірити мені.
Я ненадовго.
В такому разі, можна спокійно виключати інше захворювання.
Так. Так… Зверніть увагу на супутні симптоми. Пам'ятаєте? Ви нам розповідали
-про пацієнтку… -Що це ви робите?
Ой. Ой.
Доктора Аґілара знаєте?
Припускаю, це були ви вчора в кареті.
Е-е… Даруйте за непорозуміння. Це не найкращий спосіб…
Я лікував їхню матір до того, як… Ну, я бачив, як Сара… дбала…
Бачив її жагу до знань.
Е-е… Не розвивати такий… ну… талант… і… відданість було б великою втратою.
А! То виходить, ви тепер її учитель?
Так. Її вчитель.
Щиро дякую, докторе. Що ж… До побачення. За два дні.
Авжеж.
Благаю, нікому не кажіть.
Хочете, щоб усі вас вважали схибленою?
Бо я вивчаю медицину?
У кожній сім'ї мусить бути біла ворона. Це тепер майже закон.
То навіщо ховатись?
Тому що батько… не дозволить. Потрібен його дозвіл,
щоб вступити на медичний факультет.
Але якщо я складу вступний іспит, то, можливо, він змінить думку.
Тож… прикрийте мене кілька днів. Я прошу лише дозволити самостійно
обрати свою долю!
Бачите?
Все добре?
Як і має бути, Доне Педро.
Вже час іти.
А їдьте першими… Нас із сеньйоритою Крістіною
привезе Едуардо.
Хай їх довше бачать разом.
Дякую, сеньйорито Б'янда… Ходімо.
Я все поясню.
Все й так ясно!
Елено?
Ані звуку!
-Все гаразд? -Так! В нас… ідеальний​ вечір!
Ой, а ви що, вже зібралися їхати?
Ні, звісно, ні. Я вийшла… подихати.
А… сеньйорита Крістіна? Ви її залишили?
Коли виходили, я бачила її з залицяльником.
Як ті голубки.
-Краще згоріти в вогні… -Вогонь!
Горить!
Чшш!
Рятуйте! Горить!
-Обережно! -Вона горить!
Елено! Елено, ні! Відійдіть від куща!
З вами все гаразд?
Ви мало не згоріли.
Зате ніхто не постраждав… І… ніхто не знає, що сталось.
Я знаю, цього достатньо.
Про що ви думали, сеньйорито?
Про те, щоб не бути матір'ю… для сестер, а бути… собою.
Про те, щоб бути щасливою… Самі сказали мені: «Жити!»
Я про танці казала… А не про це.
Це було актом щирого кохання.
Маєте намір одружитись? Щоб зберегти репутацію обох…
А якби хтось дізнався?
А я думала, що ваша сестра проблемна.
Мені шкода.
Не треба… Я не шкодую. Я освідчусь, і ми будемо щасливі… Я кохаю тебе.
Я досі тут.
МІСЯЦЬ ПО ТОМУ
Ні, вони не для похорону.
У нас великий день. Ніколи так не раділа заручинам.
Ні! Ні, ні, ні, ні… Ні, ні, ні! Ні! Ні! Ні!
-І ти не залишишся на заручини? -Не можу.
Це мій найщасливіший день!
-Я не можу. -Сеньйорито Б'янда,
скажіть, хай залишиться!
Ви не вмовили – навряд чи мені вдасться.
-Саме так. Я намагався перенести, проте… -Не вірю… Що там таке,
чого не можна перенести?
Річ у тім, Крістіно… Я не можу залишитись, тому що не можу…
О! Знову сказати «ні» своєму начальнику. Мати роботу – це велика відповідальність.
І… і… вибач, я маю йти.
Я думала, він скаже щось інше. Подобаються?
Вони прекрасні. Я так хвилююся.
Все буде бездоганно.
Пс-пс!
Який в нас план на сьогодні?
Кучер чекатиме в кінці вулиці після заручин.
Але до півночі маєте повернутись… Ваш батько вже буде вдома.
Я залишу двері відчиненими.
Дякую.
Серйозно?
Чому не можна чорне?
Бо це не похорон, а заручини.
Хіба не те саме?
Ну гаразд… Але жодних витівок.
Сеньйорито Б'янда, мені цікаві ваші методи.
Як ви змусили дівчину, яка без упину заливалась сльозами, раптово…
Наймаєте мене? Я найкраща, але дива не творю.
Дива? Господь з вами.
Не залишився на заручини?
Я не можу, Хуано.
Це кінець.
Знаєш, як кажуть, хлопче…
Коли дочитав книжку… починай наступну.
Ось.
Починайте за сигналом.
Мабуть, щось трапилося?
Йому ж краще, якщо так.
Впевнена… він скоро буде.
Вже їде! Він їде!
Так зустрічають! Як короля… Послання для сеньйорити Крістіни Менсія!
Досить! Досить! Досить!
А мені заплатить хтось?
«Сеньйорито Менсія. Пробачте, що дав вам марні надії.
Я негайно їду в Париж. Не шукайте мене. Наші заручини неможливі.
Пробачте за спричинині незручності…»
Доню… Чуєш? Поговорімо.
Краще б викинувся з вікна, як у романах.
І залився кров'ю? Ні.
-Крістіно. -Чи втопитися в річці?
-Це не так модно. -Відчини, будь ласка.
Крістіно.
Можна?
Сеньйорито… Це нормально, так почуватись.
Ваш батько і сестри поруч. Я також.
І Донья Анґустіас.
І Донья Анґустіас… Не хочете говорити – не треба.
Можемо разом помовчати.
Отруївся.
Краще. Чистіше.
Я не запитуватиму, як ви.
Сеньйорито, у вас усе життя попереду.
У мене мали бути місячне! Воно йде як годинник!
Я вагітна.
Якщо хтось дізнається, мені кінець. Що мені робити?
Що нам… робити?
Коли починаєш працювати у цій сфері, до такого…
не готують. Щиро кажучи,
не думаєш, що це станеться з тобою.
Тепер під загрозою два життя. Її… і моє.
Сеньйорито Б'янда, маю попередити: це лише початок. Може, краще я розкажу?
Ні!
Ви точно впораєтесь?