Mladá dáma se musí naučit spoustu věcí.
Například jak mluvit beze slov.
„Miluji tě.“
„Odejdi, prosím.“
„Nenávidím tě.“
Sestry Mencíovy na to mají talent, ale já jsem byla ještě lepší.
Znala jsem všechna znamení.
Až na tohle.
Jaká byla pravděpodobnost, že otěhotní na poprvé?
Reprodukční fyziologie ženy v průběhu jejího života
se dá přirovnat k vlně, která od počáteční neplodnosti
stoupá k vrcholu, než opět spadne…
Shrnu slova pana Duncana.
Pokud jste mladí a nemáte ochranu, protože nebyla vynalezena,
pravděpodobnost je vysoká.
A tak se 15 minut potěšení
promění v celoživotní omyl s andělskou tvářičkou.
A co pak s tím?
Ano, já vím.
…všechny mé hříchy…
Pokud Bůh existuje, má lepší věci na práci.
Tuhle tragédii modlitbou nespravíme.
Letí panenka!
Má skvělou mušku.
Snad neplánuje spáchat zločin.
- Trénuju už roky, vypouštím tak páru. - Ale ty panenky jsou novinka, že?
Jestli to dítě nechcete, pomůžu vám.
Cože? Ne. Jak vás to mohlo napadnout?
Letí panenka!
No jistě.
Vypadá to tak, ale není to tak.
Už je nebudu potřebovat.
Pokud už jsi zničila své dětství, vystřídám tě.
- Ne. - Ne.
Dovolí mi někdo někdy nějakou zábavu?
Vždy jsem chtěla být matkou.
Ale popořadě.
Nejdřív nápadník, pak svatba a nakonec dítě.
Letí panenka!
To pořadí už bohužel nezměníte.
Ale můžeme zabránit náhodné smrti.
Mám ráda svůj život. Nechci přijít o otce nebo ublížit sestrám.
Víte, jak by to bylo hrozné?
Tuším.
- Musím mluvit s Eduardem. - Psal vám přeci, že je v Paříži.
Eduardo mě miluje! Jsem si tím jistá.
Slečno, to není moudré.
Věřte mi.
Protože jsem to už zkoušela.
Hezký den. Jdu za paní Espinosovou.
Pojďte za mnou.
Moc mi to nevyšlo.
Jak to, že je zasnoubený?
A brzy bude ženatý.
Vzkažte té své frivolní svěřenkyni, ať mého syna nechá na pokoji.
Nebude mu kazit zásnuby.
Ano, souhlasím, Eduardo je darebák.
Ale Cristina nemusí vědět všechno. Vyhneme se tak dalším tragédiím.
Jste dobrý člověk.
Ale lidé dělají chyby a Eduardo si vás nezaslouží.
Odejděte. Promluvím s otcem a řeknu mu…
Žádný strach.
Mám plán.
PŘÍRUČKA MLADÉ DÁMY
LEKCE DRUHÁ: NELŽI
A jak praví Písmo svaté,
vězte, že mezi všemi hříchy
je tento ten nejvíc zvrácený.
Korintským, kapitola šestá.
Utíkejte! Utečte před smilstvem!
Chtíč nás oslepuje!
Zatemňuje náš úsudek!
Činí nás bezbožnými.
Chuděrka. Jde vidět, že je z toho všeho celá sklíčená.
Zažívá muka.
Ve srovnání s ní je Jidáš světec.
To je tak hrozné?
Nerada mluvím o druhých špatně, víš?
- Ale můžu se ti s něčím svěřit? - Určitě.
- Dluhy. - Dluhy?
Dluhy.
Ano, dluhy.
Chtěl se zasnoubit, ale je na mizině.
No jistě, kvůli karbanu a pití.
A jako by to nestačilo, není první, u které to zkoušel.
Je nebezpečný.
To děvče netuší, jaké má štěstí, že má Elenu.
To rozhodně. Požehnání shůry.
To bych do Eduarda nikdy neřekla.
Ach jo. Neumím si představit, čím si chudák Cristina prochází.
Neoslavíme mé narozeniny velkolepě?
Cristina na to pak rychleji zapomene.
To je skvělý nápad.
„Nejlepší dar, který si v tento výjimečný den mohu přát,
je vaše společnost.
Oslava proběhne v zahradách rodiny Zapicových.
Pojďte slavit s námi.
Devatenácté narozeniny se neslaví každý den.
Zdraví vás Esther Zapicová."
Narozeninová oslava?
Nemohu tam jít. Ukazovat se před tolika lidmi.
I mše mi dala zabrat.
- Měla bych se vyzpovídat otci Gregoriovi. - Ne.
Pomodlila jste se.
Kála jste se. To vím. Musí to zůstat mezi vámi a Bohem.
Já nechci. Zvlášť po tom, co jsem o Eduardovi řekla ty hrozné věci.
Chcete radši, aby si o tom lidé mysleli své?
Ne.
Nemůžu uvěřit, že mám takovou smůlu.
Bylo to jen jednou.
Jedinkrát.
A dopadlo to takhle.
Můžu vám říct svoji teorii o plodnosti a pravděpodobnosti…
Pane Duncane, nevidíte, že teď není vhodná chvíle?
Teď byste se neměla litovat. Na tu oslavu musíte jít.
Musíte se usmívat.
- Překonat ty nepříjemnosti. - Pojď.
Máme pro tebe překvapení.
- Pascuale, kam spěcháte? - Pusťte mě, přijdu pozdě.
- Počkejte. - Ne!
Co to má znamenat? Budete se ženit.
Ne, tak zoufalý nejsem.
Tak kam jdete?
Skočit do kanálu.
- Už toho mám dost! - Ne.
Proč? Vždyť máš naše hry ráda.
- Chtěli jsme tě rozesmát. - Měl jsi u té žádosti být!
- Měl jsem práci. - Výmluvy!
Musel jsem…
Myslela jsem, že spisovatelé jsou citliví, ale ne.
Jsi jen další sebestředný muž.
Jdu pro brokovnici.
Zdá se, že za to můžu já. Čím jsem se provinil, slečno Biandová?
Vy nevíte?
V roli Pascuala jste přehrával. Nejste nejlepší herec.
Raději běžte, přiléváte olej do ohně.
Víte, co pro mladou dámu znamenají vdavky?
Točí se kolem nich celý její život.
Bez dobrého vychování nenajde dobrého manžela.
Nebo když nebude zbožná a obětavá.
Nebo když zanedbá svůj vzhled.
- Eduardo nebyl dobrý. - Souhlasím.
Ale jakýkoli manžel je lepší než žádný manžel.
Bohužel.
Netrapte se tím.
Lidé si často vybíjí vztek na těch, které nejvíce milují.
Takže…
Cristina musí nenávidět všechny muže. Oprávněně.
Všichni, co nosí oblek nebo buřinku, jsou v ohrožení.
Ono ji to přejde.
Tak tohle je síla garde.
Jste odbornice na vrtkavost lidských emocí.
To se říká o spisovatelích.
Ne.
My se o to jen snažíme.
Určitě to nějak odčiníte, pane Torresi.
Jste v pořádku?
Ne, ale už se nechci dál utápět v slzách.
Jdu se připravit na večírek. Esther by mi to neodpustila.
No dobrá. To je správný přístup.
Chci s sebou sestry. Vyřiďte jim to.
Jistě. Společně to lépe zvládnete.
A kde je Sara? Dnes jsem ji neviděla.
Pánové, máte hodinu.
Začínáme.
Vy jste byla venku?
Byla jsem venku, doňo Angustias, protože…
Šla vyzvednout dárek pro slečnu Zapicovou.
Sama? Šla sama?
Šly jsme tam společně, Angustias.
Proč jste přišly zvlášť?
Protože slečna šla do stáje za Trafalgarem.
Víte, doňo Angustias, to hříbě mám moc ráda.
Mám ráda plané tlachání i důkladné výslechy,
ale slečny se musí obléct na oslavu.
Víte, že ztrácíte čas povinnostmi, které vám nepřísluší?
Na to máme služebné.
Jste tak pozorná, Angustias.
Jsem za to moc vděčná.
Ale dělám práci navíc, protože se ráda obětuji pro rodinu,
jak sama říkáte.
Když mě omluvíte…
Klidně se usmívejte, ale já vím, že něco skrýváte.
Spoustu věcí. Stejně jako vy.
Ale já se svěřuji svým přítelkyním.
Nechcete taky nějakou?
Uvidím, co se s tím dá dělat.
Moje knihy!
Půjčila jsem je vaší sestře, tak mi je vrací.
Netušila jsem, že vás zajímá biologie,
anatomie a patologická fyziologie.
No dobře. Učím se, abych mohla být lékařka.
Jasně. Jak dlouho to trvá?
Půl roku. Učím se s doktorem Aguilarem. Dnes byly přijímací zkoušky.
Vy o tom víte? Jak jste to mohla tajit?
Omlouvám se, ale myslím, že je důležité umět udržet tajemství.
Podle mě je to zásadní.
Co vy tam děláte? Pojďte ven, nebo se umažete.
Nemluvíte o Saře a její konečně odhalené vášni pro medicínu?
Jsem jediná, kdo to neví, protože jsem hrozná sestra!
Zase pláče. Jak otravné.
Měla jsem si toho všimnout. A udělat něco, abys mi důvěřovala.
Přestaň brečet, Cristino. Není to tvoje vina.
Je toho na ni moc.
Nejdřív Eduardo a teď tohle. Ale brzy to přejde.
Co ta zkouška?
Nejsem si jistá. Pokud to udělám, mám ještě malý problém.
K zápisu potřebuji otcovo svolení.
Jdete na večírek, ne na pohřeb.
Narozeniny jsou jako malé pohřby.
Malé pohřby? Dnes s ní výjimečně souhlasím.
Jestli chceš zůstat doma…
Je mi báječně. Můžeme jít?
Všechno nejlepší.
Done Pedro, můj otec je v pracovně.
Děkuji. Užijte si oslavu.
Pojď, ukážu ti překvapení.
Vidíš? Je tu víc dětí. Nebudeš se nudit.
Máte rádi děsivé historky?
Počkej. Podávám.
Je to velká škoda, slečno Cristino. Vypadal jako okouzlující mladý muž.
Spíš okouzlující syčák.
Nezaslouží si, abychom o něm mluvily.
Jak jste se dověděla o jeho záměru, Cristino?
Dámy, promiňte, ale Josefina mi řekla,
že slečna Zapicová nám dá ochutnat své kořenové pivo.
Pojďte, dámy.
- O co ti jde? - Chtěla jsem být milá.
Projevit zájem o ten otřesný a překvapivý příběh.
Ta rodina neměla nouzi o peníze, že?
Teď je má. Na každém šprochu…
To asi ano. Víš, co se říká, Eleno.
Pravda vždy vypluje na povrch.
Buďme optimisté. Za dva týdny si nikdo nevzpomene.
Chce to jen další skandál.
Skandál, Adelito?
Jsi vždy tak dramatická.
Za mých časů byl krach na denním pořádku.
Francouzi odešli a nechali všechny zámožné rodiny v nejistotě
po celé desítky let.
Čím jsem si musela projít, abych se postarala o svého syna Lázara.
Muselo to být velmi těžké, vychovávat ho s kojnou.
Kdyby s jednou. Ne, bylo jich pět. Musela jsem jich platit pět.
Ten chlapec byl neskutečný jedlík.
Díky Bohu za kojné.
Říkám to proto, že z kloučka vám vyrostl chlap jako hora.
Včera to byl syn hraběte z Montalbánu. Předevčírem Íñigo Blázquez.
Adelito, drahá, srdce tě svádí na scestí.
Máte naprostou pravdu.
S tou Mencíovou si nedělej starosti, ano?
Pořád má to nejcennější. Čas.
Dolores de Acuñová, vypadáš skvěle! Lázně v Biarritzu…
V tom má doňa Paquita pravdu.
Čas zahojí všechny rány. Nic víc.
Čas.
Nedívej se tam. Syn Monsalvesových z tebe nemůže spustit oči.
Začneme. Sedm.
Do toho!
Dva.
Utíkej!
Je pohledný a vypadá, že o ni má zájem.
Není dost dobrý.
- Slečno Esther. - No tak!
Pane Monsalve.
Podle tebe nikdo není dost dobrý.
Je špatné chtít, aby se dobře vdala?
Ne, není to špatné. To přeci chceme všechny.
Tak vidíš.
Devět.
Doufám, že ji někdo požádá o tanec.
Tanec na veřejnosti.
Je to dost ponižující, abys mi odpustila?
- Co to k čertu dělá? - Tančí s ní.
- Nechtěla jsi to? - S ním ne.
Odhání všechny nápadníky.
MUSÍME SI PROMLUVIT
MLUVÍTE ČÍNSKY
BĚŽ PRYČ!
COŽE?
Někdo ji musí vyzvat k tanci a napravit tu hrůzu.
Můžeme? Jdeme.
Zaujala vás má svěřenkyně?
- Ano, pokud to dovolíte. - Nejdřív mi udělejte laskavost.
Pane, můžu vás požádat o laskavost?
Jistě. Cokoli si přejete.
Znáte slečnu Mencíovou?
Ano.
Dobře.
Já nevím. Nemohl byste ji vyzvat k tanci?
- Vždy mě zklamete. - Já?
Ano. Myslel jsem, že mě chcete pro sebe.
Kvůli něčemu docela jinému.
Adelito, to je velké zklamání.
- Myslím, že se mi to povedlo. - Já myslím, že mi dělal návrhy.
Nevím, možná jsem to nepochopila.
Mohu tančit s vaší sestřenicí?
Nejsme příbuzní.
- Tančíte skvěle. - Co?
Znáte Roberta Riveru? Chce s vámi tančit.
Takhle se s ní chcete usmířit? Tancem?
Zase jsem udělal něco špatně?
Správně. A všimla jsem si, že navíc nerozumíte řeči vějířů.
Nerozumím spoustě věcí. Možná byste mi mohla dát pár lekcí?
Chtěla jsem, ať nezničíte mé snažení.
Tím, že s ní budu tančit?
Potřebuje nápadníky s úmysly, aby překovala Eduarda.
- Vy je máte? - Co?
Úmysly.
Budete se jí dvořit? Chcete být její nápadník?
Chtěl jsem jen napravit svou chybu.
Zřejmě se vám to nepovedlo.
- Neměli bychom zavolat lékaře? - Ne, je v pořádku.
Jak víš, že je v pořádku? A jak jsi věděla, co jí pomůže?
- Víte, otče, já… - Doktoři to ví.
„Doktoři to ví“? Co to říká?
Jistě. Doktoři.
A lékárníci.
Onehdy v lékárně mi dali takový lék.
Otče, máte nějaká tajemství?
Proč se toho břemene nezbavíme? Uleví se nám.
Co jí to dáváš?
Já nevím. Nevím, jak se to jmenuje.
Ale máš tu lahvičku u sebe.
Slibte mi, že se nebudete zlobit. Já s Eduardem…
Váš otec už to ví.
Ví, jak moc vám Eduardo ublížil.
Ale netrapte se. Brzy to přejde.
Pane, musí odpočívat. Bude lepší, když ji necháte být.
- Asi ano. - Běžte.
Co já vím, otče? Nejsem lékař.
Vyprávěla jsem jim pohádku.
Přivedete mě do hrobu. Všechny tři.
Chtěla jste mě vyděsit k smrti? Málem to prasklo.
Už jste to někdy dělala? Měla styk?
Až si na tohle zítra vzpomenete, propadnete se hanbou.
Jsem docela diskrétní, ale upřímně,
chci zase cítit, jak se mi tělem rozlévá horko.
Ten plán s hledáním dalšího nápadníka je absurdní.
Nikdo se mnou nechtěl tančit. Musela jste je o to prosit.
Santiago vás požádal sám.
Chtěl se udobřit, protože jsem mu pořádně vyčinila.
Víte to jistě?
Proboha, snad si nemyslíte, že by…
Je jako můj bratr.
No, měla jsem takový pocit, ale asi to byla hloupost.
To teda jo.
Miluji jedině Eduarda.
Víte, že mi po smrti mé matky
každý den psal dopisy?
Jen on mě uměl rozesmát.
Proto mu musím napsat.
- To není moc dobrý nápad. - Kdyby věděl, že očekávám…
Kdyby to Eduardo věděl, možná by se zachoval správně.
Santiago.
Hledala jsem tě.
Nemyslím si, že bych se mezi vás dva měl vměšovat.
Rozumíš mi?
Potřebuji pochopit, proč to Eduardo udělal, Santiago.
Jinak se dočista zblázním.
Doručíš mu to?
Pro přítelkyni cokoli.
Poslyšte! Promiňte!
Vždyť opijete ryby. No dobře.
- Ať si to ty ryby užijí. - Cos to chtěl, Sancho?
Santiago. Ptal jsem se, jestli náhodou nevíte,
kde se nachází váš přítel Eduardo.
- Sancho, poslyš. - Espinosa. Ne, Santiago.
- Poslouchej. - Jsem Santiago.
Eduardo Espinosa.
Jestli spadnu do řeky, přísahám, že mě hraběnka pošle…
- Kde je? - …spát do stáje.
S kým se Eduardo Espinosa stýká? Takový plavovlasý…
To je ona.
Ta… To je ona, že? Ta mladá dáma…
Ne, ona…
Je to má přítelkyně.
Má přítelkyně.
To tak, Sancho.
On…
- Už se nezlobíte? - Viděla jsem, co vám dala Cristina.
- A ten muž je přítel Eduarda Espinosy. - Cristina…
Asi jste měla pár skleniček navíc, protože…
Sancho…
Santiago.
Jestli myslíte, že ne, řekněte to.
No tak, vlezte tam. A ticho.
Nechcete, aby vás viděli samotnou se dvěma muži.
Tak s jedním.
Slečno, musíme chodit tak daleko? Je to docela těžké.
Nevím, jestli se mi víc líbí bílé nebo rudé květy.
To ne, ty žluté tam na kraji jsou otřesné.
Omlouvám se, jestli vám to není příjemné.
Že ano, Josefino?
Ani ne.
Ne?
- Bude za blázna, když to doručíte. - Protože chce znát pravdu?
Bude se ženit s jinou. To se stalo.
Proč to Cristina neví?
Nechtěla jsem ji více ranit.
Někdy je bolest důležitá, abychom mohli jít dál.
Na tom se neshodneme.
Takže je to jasné.
Musíte rychle najít náhradu.
Je zranitelná. Nebude jasně myslet.
Odkdy vám na slečně Cristině tak záleží?
Odjakživa. Jsme přátelé.
Je to jen tím?
Jak jsem říkal.
- Neznělo to moc přesvědčivě. - Jste ještě drzejší, než jsem myslel.
Měla byste psát knihy místo mě. Máte větší představivost.
Vážně? Nemůžeš tu hudbu vypnout?
Proč se tak usmíváte, slečno Biandová?
Protože mě baví ho rozčilovat.
To je celé.
Tak je to lepší.
Slečno Biandová, pojďte sem.
Ne, to je…
- Prosím. - Je to pro rodinu.
Trvám na tom. Prosím.
Slečno Biandová,
není snad gardedáma také přítelkyně?
Pamatujte, že se po záblesku nesmíte hýbat. A nemrkat.
Nehýbejte se.
Kouř ze střelného prachu může být ošidný.
Nepozdravíš mě, Eleno?
Gabrieli, nemáš být…
V Bayoně? Ano, vím.
Slečno Biandová, hledala jsem vás. Jste v pořádku?
Dovolte, představím se. Gabriel de Bayona Silva. Markýz z Bayony.
Cristina Mencíová.
Snad neruším váš rozhovor s mou gardedámou.
Markýz je můj starý známý a na pár dní se zdrží ve městě.
Na jak dlouho?
Jak dlouho bude třeba.
Pojďme, ať na nás váš otec nečeká.
Markýz je pohledný muž.
Jak jste se poznali?
Kdysi jsem pracovala v Bayoně.
Santiago! Myslela jsem, že jsi už šel.
Ne, ale zrovna jsem na odchodu.
Zapomněla jsem se zeptat, jestli jsi na oslavě potkal toho přítele.
Přítele? Ano, potkal.
Teď mě pan Torres určitě napráší.
Ale ten článek se mu nelíbil.
Chtěl jsem druhou šanci, ale on ne. Znáš monarchisty, jsou staromódní.
Neustále mě překvapuje.
Ano, jistě. Chápu.
Chtěl jsem ti pomoct.
Díky.
Cristino.
Půjdeme?
Během jednoho valčíku mě třikrát pošlapal.
Pan Monsalve je dost nemotorný.
Mrzí mě, že jste si tím musela projít. Naše úmysly byly dobré.
- Chtěly jsme pomoct Cristině. - Moc si toho vážím.
Chudák Cristina, co asi zažívá.
Myslíte, že to byl úpal?
Podle mě to bylo ze smutku. Podejte mi noční košili.
Zažila jste někdy neopětovanou lásku?
Myslím, že to dřív nebo později zažije každý.
Jasně.
Vědělas, co dělat, doktorko.
I když se pohádáme, víš, že se na mě můžeš spolehnout, že?
Jistě. Proč to říkáš?
Jen tak.
Odpočiň si.
Nevýslovná tajemství.
Některá chrání zlomená srdce.
Některá jsou skrytá mezi řádky.
Ale nevím o nikom, kdo by chtěl, aby jeho tajemství byla odhalena.
„Navzdory svému mládí
Martina Pradosová zažila tragédie, které by otřásly i hrdiny.
A i když se jí v očích usadil smutek,
patřily k těm nejkrásnějším, co jsem kdy viděl.“
„Proto jsem ji tak miloval. Proto ji budu navždy milovat.“
- Slečno Biandová? - Ano?
Přemýšlela jsem a máte pravdu.
Musím jít dál. A mám i nápadníka, kterého jsme hledaly.
Pana Torrese? Neříkala jste, že je jako váš bratr?
Roky jsem to přehlížela, ale Santiago by pro mě udělal cokoli.
Vždy se o nás staral.
Nikdy by mi neublížil.
Slečno Biandová,
věřil jsem vám, ale vy jste mi lhala.
Mé dcery jste nechránila,
ale chránila jste jejich tajemství.
To mám za to, že jsem nedodržela druhé pravidlo.
Teď jsem v pěkné kaši.
Proč jste mi lhala?
Kéž bych věděla, kterou lež má na mysli.
Tu o Saře, Cristině…
nebo o mně.
Překlad titulků: Kateřina Gabrielová