Der er mange ting, en ung dame må lære.
For eksempel at tale uden ord.
"Jeg elsker dig."
"Gå din vej."
"Jeg hader dig."
Mencía-søstrene er dygtige til det, men jeg var langt bedre.
Jeg kendte alle tegnene.
Bortset fra dette.
Hvad var chancen for at blive gravid efter én gang?
En kvindes reproduktive fysiologi i løbet af hendes liv
kan sammenlignes med en bølge, som stiger fra den indledende ufrugtbarhed
til sit højdepunkt, før den falder igen…
For at parafrasere Duncan,
er du ung og ubeskyttet, fordi beskyttelse ikke findes endnu,
er sandsynligheden stor.
Og sådan bliver 15 minutters nydelse til en livslang, bedårende fejltagelse.
Og hvad kan man så gøre?
Ja, jeg ved det.
…alle mine synder…
Hvis Gud eksisterer, har han vigtigere ting for.
Vi løser ikke denne tragedie med bøn.
Dukke!
Hun sigter godt.
Jeg håber ikke, hun øver sig til mord.
Jeg har skudt i årevis. Det giver luft.
Det med dukkerne er nyt, formoder jeg.
-Vil De ikke have barnet, kan jeg hjælpe. -Hvad? Nej. Hvordan kan De tro det?
Dukke!
Nå sådan. Klart.
Men det er ikke tilfældet.
Jeg får ikke brug for dem.
Hvis du færdig, kan jeg tage over.
-Nej. -Nej.
Må jeg aldrig bare more mig lidt?
Jeg har altid villet være mor. Men på den rette måde.
Først bejleren, så brylluppet og derefter babyen.
Dukke!
De kan desværre ikke ændre rækkefølgen. Men vi kan forhindre et uagtsomt dødsfald.
Jeg kan lide mit liv. Jeg vil ikke skade min far eller mine søstre.
Ved De, hvor rædsomt det ville være?
Jeg har en anelse.
-Jeg må tale med Eduardo. -Han sagde, han var i Paris.
Eduardo elsker mig! Det er jeg overbevist om.
Det er ikke en god idé.
Tro mig.
Jeg har allerede forsøgt.
Goddag. Jeg skal tale med fru Espinosa.
Følg mig.
Det gik ikke som håbet.
Er han allerede forlovet?
Og snart gift.
Så bed den tøjte om at lade min søn være og ikke at blande sig.
Hun forpurrer ikke forlovelsen.
Jeg er enig. Eduardo er en slyngel.
Men Cristina behøver ikke detaljer. Sådan undgår vi yderligere tragedier.
De er et godt menneske.
Men folk begår fejl, og Eduardo er Dem ikke værdig.
Gå. Jeg taler med fader og fortæller ham, at…
Frygt ej. Jeg har en plan.
SELSKABSDAMERNE
LEKTION NR. 2: FORTÆL IKKE LØGNE
Og jeg henviser til selve de hellige skrifter,
som siger, at af alle synder
er dette den sygeligste.
Korintherbrevet, kapitel seks.
"Hold jer fra utugt!"
Begæret gør os blinde!
Det svækker vores dømmekraft! Det gør os til ugudelige væsener.
Stakkels pige. Man kan se, hun er oprevet over det, der er sket.
Et kors at bære.
Sammenlignet med ham er Judas en helgen.
Så slem?
Jeg vil ikke tale ilde om andre.
Men må jeg betro dig noget?
Absolut.
-Gæld. -Gæld?
Gæld.
Ja, gæld. Skulle til at fri, og så viste han sig at være fallit.
Han er jo også slave af hasardspil og druk.
Og som om det ikke var nok, er hun ikke hans første.
Den mand er farlig.
Den pige ved ikke, hvor heldig hun er med Elena.
Absolut. En himmelsk velsignelse.
-Det havde jeg aldrig troet om Eduardo. -Du milde. Cristina må have det rædsomt.
Hvad med at fejre min fødselsdag med manér?
Så kan Cristina lægge den ubehagelighed bag sig.
Dejlig idé.
"Den bedste gave jeg kunne ønske mig på denne særlige dag, er Deres selskab.
Festen finder sted i familien Zapicos park.
Kom og fejr med os. Man fylder ikke 19 hver dag. Underskrevet, Esther Zapico."
En fødselsdagsfest?
Jeg kan ikke se alle de mennesker i øjnene.
Messen var vanskelig nok.
-Jeg burde skrifte hos fader Gregorio. -Nej.
De har bedt.
De har angret. Det må forblive mellem Dem og Gud.
Nej. Især efter at have sagt så forfærdelige ting om Eduardo.
Skulle folk hellere drage deres egne konklusioner?
Nej.
Jeg fatter ikke, at jeg har været så uheldig.
Det var kun én gang.
Én gang. Og dette er prisen.
Vil I høre min teori om fertilitet og sandsynligheden for…
Hr. Duncan, kan De ikke se, det passer dårligt?
Det er ikke tid til modløshed. De må tage til den fest.
De må finde smilet frem.
-Kom over ubehageligheden. -Kom.
Vi har en overraskelse.
Pascual, hvorfor så travlt?
-Slip, María Antonia. Jeg kommer for sent. -Vent.
Nej!
Hvad pokker? De skal giftes.
Nej, så desperat er jeg ikke.
Hvad skal De så?
Hoppe i kanalen.
-Jeg har fået nok af det drama! -Du elsker da vores skuespil.
-Vi ville bare opmuntre dig. -Du skulle blive til frieriet!
-Jeg skulle arbejde. -Undskyldninger!
Jeg troede, forfattere var sarte sjæle. Du er bare endnu en selvoptaget mand.
Jeg henter geværet.
Det ser ud til, jeg startede dette røre. Hvad gjorde jeg galt?
Ved De ikke det?
De overspillede Pascual. Deres skuespil lader meget tilbage at ønske.
Bare gå, og gør ikke ondt værre.
Ved De, hvad ægteskab betyder for en dame?
Hele hendes liv drejer sig om ægteskab.
Uden gode manerer finder hun ikke en god mand.
Eller uden fromhed og selvopofrelse. Eller hvis hun forsømmer sit udseende.
-Eduardo var en skidt ægtemand. -Enig.
Men en skidt ægtemand er bedre end ingen ægtemand. Beklageligvis.
Frygt ej. Folk har tendens til at lade deres frustrationer
gå ud over dem, de elsker mest.
I så fald
må Cristina afsky alle mænd. Og med god grund.
Bærer de jakkesæt eller bowlerhat, er de allerede i unåde.
Men hun kommer sig.
Så det er selskabsdamernes magt.
I er eksperter i følelsernes op- og nedture.
Det gælder også forfattere.
Nej.
Vi prøver, så godt vi kan.
Jeg er sikker på, De får rettet op på det.
Er alt vel, frøken?
Nej, men jeg er træt af at svælge i sorger.
Jeg gør mig klar. Ellers bliver Esther vred.
-Sådan skal det lyde. -Fortæl mine søstre, jeg håber at se dem.
Selvfølgelig. Det bliver nemmere i deres selskab.
Og hvor er Sara? Jeg har ikke set hende.
Mine herrer, I har en time.
Begynd.
Er De lige kommet hjem?
Jo, Doña Angustias, jeg var ude for at…
Hun hentede gaven til frøken Zapico.
Alene? Tog hun ud alene?
Angustias, vi to tog ud. Sammen.
Hvorfor ankom I hver for sig?
Fruen gik i stalden for at se Trafalgar.
Som du ved, holder jeg meget af det føl.
Hvor meget jeg end elsker tom snak og et godt krydsforhør,
skal de unge damer klæde om til festen.
Er De klar over, De spilder deres tid med opgaver, der ikke er Deres?
Det er tjenestepigernes job.
Angustias, De er så betænksom.
Mange tak. Men hvis jeg arbejder ekstra,
er det, fordi jeg elsker at vie mit liv til familien, som De altid siger.
De må have mig undskyldt.
Smil De bare. Jeg ved, De skjuler noget.
Mange ting. Ligesom Dem, formoder jeg.
Men jeg betror mig ofte til mine venner.
De kan bare sige til.
Så ser vi, hvad vi kan gøre.
Mine bøger! Jeg lånte dem til din søster, og nu afleverer hun dem tilbage.
Jeg vidste ikke, De gik op i biologi,
anatomi eller patologisk fysiologi.
Fint. Jeg læser til læge.
Det ser jeg. Hvor længe har du gjort det?
Seks måneders studier med dr. Aguilar. Optagelsesprøven var i dag.
Vidste De det? Og De holdt det hemmeligt?
Om forladelse, men jeg finder det vigtigt at kunne holde på en hemmelighed.
Nærmest essentielt.
Hvad laver De der? Kom ud, før De bliver beskidt.
Talte vi ikke om Sara og hendes nylige lidenskab for medicin?
Jeg er den eneste, der ikke vidste det!
Nu græder hun. Den pestilens.
Jeg burde have bemærket det! Og prøvet at vinde din tillid.
Cristina, græd ikke. Det er ikke din skyld.
Det er for meget på en gang.
Først Eduardo og nu dette. Hun kommer sig snart over det.
Hvordan gik det?
Hvis jeg består, står jeg stadig i et dilemma.
Jeg skal have fars tilladelse.
Det er en fest. Ingen grund til sort tøj.
Fødselsdage er som minibegravelser.
I dag er jeg i det mindste enig med hende.
Hvis du ikke vil…
Jeg har det fint. Skal vi?
Tillykke med dagen, Esther.
Don Pedro, min far er i arbejdsværelset.
Tak. Nyd festen.
Kom, du skal se noget.
Se. Andre børn. Du skal ikke kede dig.
Kan I lide skrækhistorier?
Vent. Jeg server.
Sikke en skam, frøken Cristina. Han virkede som en charmerende ung mand.
Snarere som en slangetæmmer.
Han fortjener ikke at være et samtaleemne.
Hvordan fik du indblik i hans intentioner?
Undskyld mig, de damer, men Josefina fortalte mig,
at frøken Zapico serverer sin ingefærøl i dagens anledning.
Kom med, de damer.
-Hvad er du ude på? -Jeg ville bare være sød.
Og vise medfølelse for den frygtelige og overraskende historie.
De har da aldrig været økonomisk trængt.
Det er de nu. Ingen røg uden brand.
Du har ret. Du ved, hvad man siger.
"Før eller senere kommer sandheden altid frem."
Bevar optimismen. Om to uger er det glemt. Så snart næste skandale rammer.
Sagde du skandale, Adelita?
Altid så dramatisk.
I min ungdom var det en del af livet at gå konkurs. Franskmændene forlod landet
og efterlod alle de gode familier i en prekær situation i årtier.
Hvad jeg ikke måtte udstå for at forsørge min spæde søn Lázaro.
Det var sikkert hårdt at opfostre ham med en amme.
Ikke en. Fem. Jeg måtte betale for fem af dem.
I gør jer ikke begreb om den drengs sult.
Gudskelov for ammer.
Det siger jeg kun, fordi Deres søn nu er en nydelig ung mand.
I går var det greven af Montalbáns søn. I forgårs, Íñigo Blázquez.
Adelita, dit hjerte leder dig på afveje.
De har fuldkommen ret.
Tænk ikke på Mencía-pigen.
Hun har stadig sin mest værdifulde skat, tid.
Dolores de Acuña, du stråler! Kurbadene i Biarritz…
Det har Doña Paquita ret i.
Hun har brug for tid til at hele.
Tid.
Ikke kigge. Monsalvernes søn kan ikke holde øjnene fra dig.
Lad os begynde. Syv.
Kom så!
To.
Kom så!
Han er flot og virker interesseret.
Han duer ikke.
-Frøken Esther. -Kom så!
Hr. Monsalve.
Ingen er gode nok, ifølge dig.
Er det forkert at ønske hende et godt parti?
Nej da. Det ønsker vi alle.
Udmærket.
Ni.
Jeg håber, hun bliver budt op.
En offentlig dans.
Ydmygelse nok til at få tilgivelse?
-Hvad laver han dog? -Danser med hende.
-Ønskede du ikke det? -Ikke med ham.
Han skræmmer alle bejlerne væk.
JEG SKAL TALE MED DIG.
DET ER RENT KINESISK.
KOM VÆK!
HVAD?
Jeg har brug for en, der kan byde hende op.
Skal vi? Lad os gå.
Er De interesseret i min frue?
-Ja, hvis jeg må. -Først skal De gøre mig en tjeneste.
Må jeg bede Dem om en tjeneste?
Selvfølgelig. Sig frem.
Kender De frøken Mencía?
Ja.
Godt.
Kan De byde hende op?
-De skuffer mig gang på gang. -Mig?
Ja. Jeg troede lige, De selv ledte efter mig.
Og at De var ude på noget andet.
Adelita, sikke en skuffelse.
Jeg havde heldet med mig.
Nogen gjorde vist lige tilnærmelser mod mig.
Måske misforstod jeg det.
Må jeg danse med Deres kusine?
Det er hun ikke.
-Du danser godt. -Hvad?
Roberto Rivera vil gerne danse med Dem.
Prøver De at gøre det godt igen ved at danse med hende?
Jeg har trådt ved siden af igen?
Ja. Og De forstår heller ikke viftesprog.
Der er meget, jeg ikke forstår. Måske kan De give mig nogle lektioner?
Jeg prøvede at stoppe Dem.
I at danse med hende?
Hun har brug for ægte bejlere for at komme over Eduardo.
-Har De nogen? -Nogen hvad?
Intentioner.
Vil de fri til hende? Vil De være hendes bejler?
Jeg ville bare gøre det godt igen.
Det mislykkedes så.
-Skal vi tilkalde lægen? -Nej. Hun har det fint.
Hvordan vidste du, hvilken medicin du skulle give hende?
-Sagen er den, far… -Lægeting.
"Lægeting"? Hvad er det, hun siger?
Selvfølgelig. Læger.
Og apotekere.
Forleden på apoteket gav de mig denne medicin.
Fader, har De ingen hemmeligheder? Let dog jeres hjerter sammen.
Hvad har du givet hende?
Jeg ved ikke, hvad det hedder.
Men du har flasken lige der.
Lov mig, De ikke bliver vred. Eduardo og jeg…
Deres far ved det.
Han ved, hvor dybt Eduardo sårede dig.
Frygt ej. Det er snart bag dig.
Hun må hvile sig. Det er bedst at lade hende være.
-De har nok ret. -Træd udenfor.
Hvad ved jeg? Jeg er ikke læge.
Jeg fortalte bare en historie.
I bliver min død. Alle tre.
Ville De skræmme livet af mig? Vi blev nær opdaget.
Har De nogensinde kopuleret?
Når De husker dette i morgen, vil De dø af flovhed.
Jeg er diskret, men jeg er syg efter at føle den varme i min krop igen.
Planen med at finde en ny bejler er absurd.
Ingen ville danse med mig. De måtte gå rundt og trygle folk.
Santiago ville.
Han ville bare gøre det godt igen efter den opsang, jeg gav ham.
Er De sikker?
Du godeste, tror De, at han…?
-Han er som en bror for mig. -Nej, det virkede bare…
Det var bare en anelse.
Kan De ikke se, jeg kun elsker Eduardo?
Vidste De, at han skrev et brev til mig hver dag,
efter min mor døde?
Han var mit eneste lyspunkt.
Jeg må skrive til ham.
Det er ikke en god idé.
Hvis Eduardo vidste, jeg var gravid, ville han måske gøre det rigtige.
Santiago.
Jeg har ledt efter dig.
Jeg tror ikke, jeg bør blande mig i det her.
Forstår du?
Jeg må bare forstå, hvorfor Eduardo gjorde det?
Ellers bliver jeg skør.
Vil du giver ham det?
Alt for en ven.
Hallo! Undskyld mig!
De ender med at gøre fiskene fulde. Okay.
-Lad fiskene more sig. -Hvad ville du, Sancho?
Navnet er Santiago. Jeg spurgte, om De vidste, hvor Deres ven Eduardo var.
-Sancho, hør godt efter. -Espinosa. Nej, Santiago.
-Hør her. -Jeg er Santiago.
Eduardo Espinosa.
Hvis jeg falder i floden, smider grevinden mig på porten.
-Hvor er han? -Jeg må sove i stalden.
Hvem omgås Eduardo Espinosa? Han er blond…
Det er hende.
Det er hende, ikke? Den unge dame…
Nej, hun er…
Hun er min veninde.
Min veninde.
Ønsketænkning, Sancho.
Han er lige…
Er du ikke vred længere?
Jeg så, hvad Cristina gav Dem.
Og den mand er Eduardo Espinosas gamle ven.
Cristina…
Du må have fået for meget at drikke, fordi…
Sancho…
Santiago.
Sig det gerne, hvis du er uenig.
Kom så. Rolig.
Du vil ikke ses alene i haven med to mænd.
Én mand.
Skal vi gå så langt? Det er lidt tungt.
Er de hvide eller de røde blomster pænest?
Den gule er en fryd for øjet.
Jeg beklager, hvis dette gør Dem utilpas.
Ikke sandt, Josefina?
Det gør det ikke.
Ikke det?
Det brev vil gøre hende til grin.
-Fordi hun vil vide sandheden? -Han skal giftes med en anden kvinde.
Hvorfor skjulte De det?
Hun skulle ikke lide yderligere.
Nogle gange kan lidelsen hjælpe os videre.
Jeg er uenig.
Så det er afgjort.
Find en afløser snarest.
Hun er sårbar. Tænker ikke klart.
Bekymrer du dig pludselig for Cristina?
Altid. Hun er min ven.
Ikke andet?
Som jeg sagde.
Du er ikke overbevisende.
De er mere flabet, end jeg troede.
De burde skrive bøger, ikke jeg. De har en vildere fantasi.
Seriøst? Sluk for den musik.
Hvorfor smiler du sådan, frøken Bianda?
Fordi jeg nyder at hidse ham op.
Det er alt.
Det var bedre.
Frøken Bianda, kom herhen.
Nej, det er…
-Vær så venlig. Jeg insisterer. -Det er kun for familien.
Frøken Bianda, hvad er en selskabsdame, hvis ikke en ven?
Stå helt stille efter lysglimtet. End ikke et blink.
Stå stille.
Krudtrøg kan bedrage.
Vil du ikke sige hej, Elena?
-Gabriel, burde du ikke være… -I Bayona? Jo, jeg ved det.
Frøken Bianda, jeg har ledt efter Dem. Er alt vel?
Godaften. Gabriel de Bayona Silva.
Markis af Bayona.
Cristina Mencía.
Jeg afbrød vel ikke Deres samtale med min selskabsdame?
Markisen er en gammel ven, som er i byen i et par dage.
Bliver De længe?
Så længe som nødvendigt.
Lad os gå. Deres far skulle nødigt vente.
Markisen er en flot mand.
Hvordan mødtes I to?
Jeg arbejdede i Bayona i nogen tid.
Santiago! Jeg troede, du var gået.
Jeg var netop på vej ud.
Jeg glemte at spørge, om du så hans ven til fødselsdagsfesten.
Hans…? Ja, jeg så ham.
Nu angiver hr. Torres mig på grund af brevet.
Han kunne ikke lide artiklen.
Jeg prøvede at få ham til at læse dagens. Monarkister er lidt gammeldags.
Han overrasker mig konstant.
Selvfølgelig. Jeg forstår.
Sig, hvis jeg kan hjælpe.
Tak.
Cristina.
Skal vi?
Tre gange trådte han mig over tæerne på én vals.
Hr. Monsalve er lidt af en klodsmajor.
Beklager, De skulle udsættes for det. Intentionerne var gode.
-Vi ville hjælpe Deres veninde Cristina. -Tak for det.
Stakkels Cristina.
Tror du, det var hedeslag?
Jeg tror, det skyldtes sorg.
Ræk mig min natkjole.
Har du elsket en, der ikke elskede dig?
Det oplever vi vel alle en gang i livet.
Ja.
Du vidste, hvad du gjorde, doktor.
Cristina, du ved godt, at du kan stole på mig, ikke?
Jo. Hvorfor siger du det?
Ikke for noget.
Hvil dig lidt.
Usigelige hemmeligheder.
Nogle værner om knuste hjerter.
Nogle er skjult mellem linjerne.
Men jeg kender ingen, der vil have deres hemmeligheder afsløret.
"Trods sin alder havde Martina Prados oplevet tragedier,
der kunne få alle til at skælve."
"Og selvom vemodet havde bosat sig i hendes øjne,
havde jeg aldrig set smukkere øjne."
"Derfor elskede jeg hende. Og ville altid elske hende."
-Frøken Bianda? -Ja?
Jeg har tænkt over det. Du har ret. Jeg må videre. Jeg har fundet en kandidat.
Hr. Torres? Sagde du ikke, han var som en bror for dig?
Jeg har været blind for det, men Santiago vil gøre alt for mig.
Han har altid været der for os. Han ville aldrig såre mig.
Frøken Bianda,
jeg stolede på Dem, og De løj for mig.
I stedet for at beskytte mine døtre, var De delagtig i deres hemmeligheder.
Det får jeg ud af at ignorere anden lektion i håndbogen.
En værre kattepine.
Hvorfor løj De, frøken Bianda?
Gid jeg vidste, hvilken løgn han mente.
Saras, Cristinas…
…eller min.
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil