Egy ifjú hölgynek sok tanulnivalója van. Tudnia kell szavak nélkül beszélni.
„Szeretlek.”
„Kérlek, távozz!”
„Gyűlöllek.”
A Mencía nővéreknek is van érzékük hozzá, de én sokkal jobb voltam náluk.
Az összes jelet ismertem.
Ezt kivéve.
Mekkora esély volt arra, hogy elsőre állapotos lesz?
Egy nő fogamzóképessége az élete során
egy hullámgörbén ábrázolható,
és a kezdeti meddőséget követően eléri a csúcsot, mielőtt újra csökkenni…
Duncan úr tehát azt mondja,
hogy ha valaki fiatal, és nem védekezik, mert még nincs mivel,
akkor elég nagy esély van rá.
És így lesz 15 percnyi élvezetből egy életre szóló, angyalarcú hiba.
No de mit lehet tenni?
Igen, tudom.
…minden bűnömet…
Ha Isten létezik, van jobb dolga is.
Ezt a tragédiát imával nem tudjuk orvosolni.
Repül a baba!
Nagyon jól tud célozni.
Remélem, nem gyilkolásra készül.
Évek óta gyakorolok. Oldja a feszültséget.
De eddig csak nem babákkal csinálta.
Ha nem akarja a gyereket, segíthetek.
Tessék? Dehogy! Hogy jut eszébe ilyesmi?
Repül a baba!
Már értem.
De szó sincs erről.
Csak már nem kellenek.
Ha szétlőtted a gyerekkorodat, átvehetem.
- Nem! - Nem!
Engem mikor hagynak már végre szórakozni?
Mindig is akartam gyereket.
De a megfelelő sorrendben. Udvarló, esküvő, és csak aztán a baba.
Repül a baba!
Sajnos nem változtathat a sorrenden.
De nem kell, hogy bárki meghaljon.
Jó életem van. Nem veszíthetem el apámat. Nem bánthatom a húgaimat.
Tudja, milyen szörnyű lenne?
Van egy ötletem.
- Beszélnem kell Eduardóval. - Azt írta, hogy Párizsban van.
Eduardo szeret engem! Biztos vagyok benne.
Ez nem bölcs döntés.
Higgyen nekem!
Mert én már próbáltam.
Jó napot! Espinosa asszonyhoz jöttem.
Jöjjön velem!
Nem sikerült jól.
Hogyhogy jegyben jár?
Hamarosan megnősül.
Mondja meg annak a cédának, hogy hagyja békén a fiamat!
Nem teheti tönkre ezt az eljegyzést.
Egyetértek. Eduardo egy gazember.
De Cristinát megkímélem a részletektől. A további tragédiákat elkerülendő.
Ön jó ember, kisasszony.
De az emberek hibáznak, és Eduardo nem méltó önhöz.
Távozzon! Elmondom apámnak, hogy…
Ne aggódjon!
Kitaláltam valamit.
IFJÚ HÖLGYEK KÉZIKÖNYVE
2. LECKE: NE HAZUDOZZ
És magára a Szentírásra utalok,
amikor azt mondom, hogy az összes bűn közül
ez a legrettenetesebb.
Első levél a korintusiaknak, 6. fejezet.
„Kerüljétek a paráznaságot!”
A vágy elvakít bennünket! Elhomályosítja az ítélőképességünket!
Keresztényietlenné tesz bennünket.
Szegény leány! Látszik, mennyire megviselik a történtek.
Ez az ő keresztje.
Eduardóhoz képest Júdás egy szent.
Ennyire rémes?
Nem szeretek szidni másokat, tudod.
Ha elmondom, köztünk marad?
Hogyne.
- Adósságai voltak. - Tessék?
Adósságai voltak.
Bizony ám. A leánykérés előtt derült ki, hogy nincstelen.
A hazárdjáték és az ivás rabja.
És ha ez nem lenne elég, nem is ő volt az első áldozata.
Veszélyes ember.
A leány nem tudja, milyen szerencséje van Elenával.
Bizony. Elena egy földre szállt angyal.
Ezt nem hittem volna Eduardóról.
Szűzanyám! El sem tudom képzelni, mit élhet át szegény Cristina.
Adjuk meg a módját a születésnapomnak, hogy gyorsan elfelejtse ezt a bosszúságot!
Pompás ötlet.
„A legszebb születésnapi ajándék számomra az ön társasága.
A mulatságot a Zapico család kertjében rendezzük meg.
Jöjjenek, és ünnepeljenek velünk! Nem mindennap lesz 19 éves az ember lánya.
Üdvözlettel, Esther Zapico.”
Születésnapi mulatság?
Képtelen vagyok rá. Nem tudok az emberek szemébe nézni.
A mise is megviselt.
- Gyónnom kell Gregorio atyának. - Ne tegye!
Imádkozott.
Vezekelt. Tanúsíthatom. Ennek ön és Isten között kell maradnia.
Nem. Különösen azok után, amilyen szörnyűségeket mondott Eduardóról.
Inkább gondoljanak az emberek, amit akarnak?
Nem.
El sem hiszem, milyen szerencsétlen vagyok.
Csak egyszer történt meg. Egyetlenegyszer.
És ezt kapom cserébe.
Elmondjam az elméletemet a termékenységről és arról…
Nem látja, hogy ennek nem most van itt az ideje?
Most nem roskadhat magába. Részt kell vennie a mulatságon.
Mosolyognia kell.
- Túl kell tennie magát ezen. - Gyere!
Van egy meglepetésünk.
Pascual, hová siet ennyire?
- Eresszen, María Antonia! Elkésem. - Várjon!
Nem!
Mi az ördög?
Megnősül.
Ennyire nem vagyok kétségbeesve.
Akkor hová megy?
A csatornába ugrom.
- Elég ebből a tragikomédiából! - Miért? Szereted az előadásainkat.
- Fel akartunk vidítani. - Miért nem maradtál a leánykérésen?
- Dolgom volt. - Kifogás!
- Dolgoznom kellett. - Ennyit az érzékeny lelkű írókról!
Egoista és önimádó vagy, mint minden férfi.
Hozom a puskát.
Úgy fest, én okoztam a felzúdulást. Mit tettem, Bianda kisasszony?
Nem tudja?
Túljátszotta Pascualt az előadáson. Színészként vannak hiányosságai.
Inkább ne tegyen rá még egy lapáttal!
Tudja, mit jelent a házasság egy leánynak?
Az egész élete a házasság körül forog.
Nem talál jó férjet, ha nem tanul jó modort,
ha nem istenfélő és önfeláldozó, vagy ha elhanyagolja a külsejét.
- Eduardo rossz férj lett volna. - Igaz.
De lássuk be, a semmilyen férjnél bármilyen férj jobb!
Sajnos.
Ne aggódjon! Hajlamosak vagyunk azokon levezetni a feszültséget,
akiket a legjobban szeretünk.
Ha jól sejtem,
Cristina most minden férfit gyűlöl. Jó oka van rá.
Mindenkire dühös, aki öltönyt vagy keménykalapot visel.
De ez el fog múlni.
Tehát ehhez értenek a gardedámok.
Szakértői az emberi érzelmek teljes skálájának.
Az írókról is ezt mondják.
Nem.
Mi csak törekszünk erre.
Biztosan sikerül helyrehoznia a dolgokat.
Jól van, kisasszony?
Nem, de nem akarok tovább búslakodni.
Készülnöm kell. Esther mérges lesz, ha nem megyek el.
Pompás. Ez a beszéd!
A húgaim is tartsanak velem!
Hogyne. Velük könnyebb lesz elviselni.
Hol van Sara? Egész délelőtt nem láttam.
Uraim, egy órájuk van.
Kezdhetik.
Most ért haza?
Doña Angustias, azért mentem el, hogy…
Hogy elhozza Zapico kisasszony ajándékát.
Egyedül? Nem kísérte el senki?
Együtt mentünk, Angustias. Vele tartottam.
Miért külön érkeztek?
A kisasszony elment az istállóba Trafalgarhoz.
Mint tudja, Doña Angustias, nagyon szívelem azt a csikót.
Bár szeretem az üres fecsegést és a vallatást,
a kisasszonyoknak fel kell öltözniük.
Tisztában van azzal, hogy időpocsékolás mások feladatait végezni?
Ez a szolgálólányok dolga.
Angustias, ön nagyon figyelmes.
Köszönöm szépen.
De azért teszem ezt, mert örömmel szentelem az életemet a családnak.
Most pedig, ha megbocsát…
Somolyogjon csak, de tudom, hogy titkol valamit.
Sok mindent. Akárcsak ön, ha jól sejtem.
De én gyakran beavatom a barátnőimet.
Ha barátnőt keres, szóljon!
Megpróbálok segíteni.
A könyveim! Kölcsönadtam párat a húgának, és most adja vissza őket.
Nem tudtam, hogy így érdekli a biológia,
az anatómia és a kórélettan.
Ám legyen. Orvosnak tanulok.
Értem. Mióta készülsz rá?
Fél éve. Esténként tanulok dr. Aguilarral. Ma volt a felvételi vizsga.
Ön tudott erről? Hogy titkolhatta el?
Sajnálom, de úgy vélem, fontos, hogy tudjunk titkot tartani.
Sőt, elengedhetetlen.
Ön meg mit csinál az ágy alatt? Jöjjön ki, mert összepiszkolja magát!
Nem Saráról és az orvostudomány iránti szenvedélyéről volt szó?
Csak én nem tudtam róla, mert szörnyű nővér vagyok!
És bőg. Rém bosszantó.
Észre kellett volna vennem! És elnyernem a bizalmadat.
Cristina, kérlek, ne sírj! Nem a te hibád.
Túl sok ez neki egyszerre.
Először Eduardo, most ez. De túl fogja tenni magát rajta.
- Hogy ment a vizsga? - Nem tudom.
Ha sikerül, akkor is dilemma vár rám. Kell apám engedélye a beiratkozáshoz.
Mulatságra mész. Nem kell fekete ruha.
A születésnap afféle kis temetés.
Kis temetés? Ma egyetértek vele.
Ha inkább itthon maradnál…
Teljesen jól vagyok. Mehetünk?
Boldog születésnapot, Esther!
Édesapám a dolgozószobájában van.
Köszönöm. Jó szórakozást!
Gyere! Van egy meglepetésem.
Látod? Gyerekek. Nem fogsz unatkozni.
Szeretitek a rémtörténeteket?
Várj! Én szerválok.
Milyen sajnálatos, Cristina kisasszony! Eduardo elbűvölő fiatalembernek tűnt.
Inkább kígyóbűvölőnek mondanám.
Nem érdemli meg, hogy beszélgessünk róla.
Hogyan szereztél tudomást a szándékairól?
Hölgyeim! Bocsássanak meg, de Josefina jelezte,
hogy Zapico kisasszony gyökérsörrel kínálja a vendégeket.
Jöjjenek, hölgyeim!
- Mit művelsz? - Csak kedves akartam lenni.
Kifejezni együttérzésemet. Szörnyű és meglepő, ami történt.
Az a család nem küzdött anyagi gondokkal.
Mostanáig. Nem zörög a haraszt…
Biztosan. Tudod, mit mondanak, Elena.
„Előbb-utóbb úgyis fény derül az igazságra.”
Legyünk optimisták! Két hét, és elfelejtik.
Csak kell egy másik botrány.
Botrányt mondtál, Adelita?
Mindig túlzásba esel.
Az én időmben a csőd mindennapos volt.
A franciák távozása után
hosszú évtizedeken át az összes jó család nehézségekkel küzdött.
Mennyit kínlódtam, hogy fel tudjam nevelni Lázaro fiamat!
Bizonyára nagyon nehéz volt a szoptatós dajkával.
Nem is egy volt, hanem öt. Ötöt kellett fizetnem.
El sem hinnétek, milyen étvágya volt.
A drága jó szoptatós dajkák!
Csak azért mondom, mert jó kiállású fiatalember lett belőle.
Tegnap Montalbán grófjának a fia érdekelt, tegnapelőtt Íñigo Blázquez.
Adelita, kedvesem, a szíved tévútra vezet.
Teljes mértékben igaza van.
Ne aggódj a Mencía leány miatt!
Még az övé a legértékesebb kincs: az idő.
Dolores de Acuña, pompásan nézel ki! A biarritzi gyógyfürdők…
Doña Paquitának ebben igaza van.
Csak idő kell, hogy begyógyuljanak a sebei.
Idő.
Ne nézz oda! A Monsalve fiú nem tudja levenni rólad a szemét.
Kezdjük is el! Hetes.
Hajrá!
Kettes.
Futás!
Jóképű, és érdeklődik iránta.
Nem elég jó hozzá.
Esther kisasszony!
Monsalve úr!
Senkit sem tartasz elég jónak hozzá.
Baj, ha azt akarom, hogy jól menjen férjhez?
Nem, dehogy. Mindannyian azt akarjuk.
Akkor jó.
Kilences.
Remélem, valaki felkéri táncolni.
Nyilvános tánc.
Ha így megalázom magam, megbocsátasz?
- Mi a csudát művel? - Táncol vele. Nem ezt akartad?
Nem neki kellene!
Elriasztja az összes udvarlót.
BESZÉLNÜNK KELL.
NEKEM EZ KÍNAI.
EL ONNAN!
MICSODA?
Valakinek le kell kérnie, hogy helyrehozzuk ezt.
Mehetünk? Menjünk!
Udvarolna a hölgyemnek?
- Igen, ha megengedi. - Előbb tegyen meg egy szívességet!
- Uram, kérhetek egy szívességet? - Hogyne. Amit csak szeretne.
Ismeri Mencía kisasszonyt?
Igen.
Rendben.
Nem is tudom. Felkérné táncolni?
- Folyton csalódást okoz. - Én?
Igen. Azt hittem, hogy irántam érdeklődik.
De valójában egész más a célja.
Micsoda csalódás, Adelita!
Szerencsével jártam.
Azt hiszem, valaki közeledni próbált hozzám.
De lehet, hogy félreértettem.
Lekérhetem a kuzinját?
Nem a kuzinom.
Ön nagyszerű táncos, uram.
Ismeri Roberto Riverát? Ő is táncolna önnel.
Így akarja jóvátenni? Hogy táncol vele?
Úgy fest, ismét rosszat tettem.
Így van. És látom, a legyező nyelvét sem érti.
Mostanában sok mindent nem értek.
Esetleg adhatna pár leckét.
Nem akartam, hogy mindent romba döntsön.
Azzal, hogy táncolok vele?
Igazi udvarlókra van szüksége, hogy túlléphessen Eduardón.
- Ön az lenne? - Mi?
Igazi udvarló.
Lesz a kérője? Akar az udvarlója lenni?
Csak a hibámat akartam jóvátenni.
Úgy fest, kudarcot vallott.
- Ne hívjuk az orvost? - Ne, apám! Nincs komoly baja.
Honnan tudod, hogy nincs? Honnan tudtad, mit kell adni neki?
- Apám, az a helyzet… - Orvosi dolgok.
„Orvosi dolgok”? Mit beszél?
Az orvosok értenek hozzá.
És a gyógyszerészek, mert a minap a patikában kaptam ezt a gyógyszert.
Apám, önnek vannak titkai?
Szabaduljunk meg együtt ettől a tehertől, apám!
Mit adtál a nővérednek?
Nem tudom. Nem tudom, mi a neve.
De nálad van az üvege.
Ígérje meg, hogy nem lesz mérges! Eduardo és én…
Az apja már tud róla.
Tudja, mennyire megbántotta önt Eduardo.
De ne aggódjon! El fog múlni.
Uram, a kisasszonynak pihennie kell. Jobb magára hagyni.
- Igaza lehet. - Jöjjenek!
Én mit tudhatok? Nem vagyok orvos.
Csak meséltem nekik.
Ti fogjátok a vesztemet okozni. Ti hárman.
Halálra akart ijeszteni? Majdnem lelepleződtünk.
Önnek volt benne része? Hált együtt valakivel?
Holnap a szégyentől azt fogja kívánni, bár elnyelné a föld.
Elnézést az otrombaságért, de őszintén,
őrülten szeretném újra érezni azt a forróságot.
Teljesen abszurd elképzelés másik udvarlót keresni nekem.
Senki sem akart táncolni velem. Úgy kellett könyörögnie.
Santiago akart önnel táncolni.
Csak azért, mert ki akart engesztelni, miután úgy megszidtam.
Biztos ebben?
Jóságos ég! Úgy gondolja, hogy…
Mintha a bátyám lenne.
Nem, csak nekem úgy tűnt… Felmerült bennem, de butaság volt.
Valóban. Nem látja, hogy engem csak Eduardo érdekel?
Tudta, hogy mindennap írt nekem egy levelet,
miután édesanyám meghalt?
Csak ő csalt mosolyt az arcomra.
Ezért kell írnom neki.
Kisasszony, ez nem jó ötlet.
Ha Eduardo tudná, hogy állapotos vagyok, lehet, hogy helyesen cselekedne.
Santiago!
Téged kerestelek.
Úgy vélem, ebbe nem kellene belefolynom.
Megérted?
Santiago, tudnom kell, miért csinálta ezt Eduardo.
Különben megtébolyodom.
Eljuttatod ezt neki?
Egy barátért bármit.
Hahó! Elnézést!
Ettől még a halak is lerészegednek. Jól van. Rendben.
- Hadd élvezzék! - Mit akarsz mondani, Sancho?
Santiago vagyok. Azt kérdeztem, tudja-e, hol van a barátja, Eduardo.
- Sancho, figyelj ide! - Espinosa. Santiago vagyok.
- Jól figyelj! - Santiago.
Eduardo Espinosa.
Ha beleesem a folyóba, esküszöm, hogy a grófné kiteszi a szűröm.
- Hol van? - Az istállóba küld.
Kivel van kapcsolatban Eduardo Espinosa? Szőke hajú…
Ő az.
Az, aki… Ő az, ugye? Az ifjú hölgy…
Nem, ő…
Ő a barátnőm.
A barátnőm.
Milyen optimista, Sancho!
Ő meg…
- Már nem haragszik? - Láttam, mit adott önnek Cristina.
És az a férfi Eduardo Espinosa régi barátja.
Cristina…
Biztosan túl sokat ivott, mert…
Sancho…
Santiago.
Ha nem akarja, nyugodtan mondja meg!
Jöjjön ide! Óvatosan!
Nem lenne jó, ha meglátnák a kertben két férfival.
Egy férfival.
Muszáj ilyen messzire mennünk? Ez kissé nehéz.
Nem tudom, a fehér vagy a piros virág a szebb.
Az a sárga is elég mutatós.
Elnézést kérek, ha ez kellemetlenül érinti.
Nem igaz, Josefina?
Szó sincs róla.
Csakugyan?
Ezzel bolondot csinál Cristinából.
Tudni akarja, mi történt.
Egy másik nőt vesz feleségül. Ez történt.
Miért nem mondta el neki?
Nem akartam még több fájdalmat okozni.
Néha szükség van rá, hogy tovább tudjunk lépni.
Ebben nem értünk egyet.
Ezt megbeszéltük.
Gyorsan keressen másik udvarlót!
Cristina nem tud tisztán gondolkodni.
Mióta érdekli önt ennyire a kisasszony?
Mióta ismerem. A barátom.
Semmi több?
Ahogy mondtam.
Nem túl meggyőző.
Jóságos ég! Ön szemtelenebb, mint hittem.
Inkább önnek kellene könyveket írnia. Nagyobb a képzelőereje.
Ez komoly? Leállítanád ezt a zenét?
Miért mosolyog így, Bianda kisasszony?
Mert szeretem felidegesíteni.
Semmi több.
Máris jobb.
Bianda kisasszony, jöjjön ide!
Nem szükséges…
- Kérem! - Ez családi fénykép.
Ragaszkodom hozzá. Kérem!
Bianda kisasszony, mi lenne egy gardedám, ha nem barát?
A vaku villanása után ne mozduljanak! Ne is pislogjanak!
Ne mozduljanak!
A puskapor füstje csalóka lehet.
Nem is köszönsz, Elena?
Gabriel, hogyhogy nem…
Baionában vagyok? Tudom.
Bianda kisasszony, önt kerestem. Jól van?
Hadd mutatkozzak be! Gabriel de Bayona Silva.
Baiona márkija.
Cristina Mencía.
Remélem, nem zavartam meg a beszélgetését a gardedámommal.
A márki régi barátom, és egy ideig a városban lesz.
Sokáig marad?
Ameddig szükséges.
Menjünk! Nehogy megvárakoztassuk az édesapját!
Jóképű ez a márki.
Honnan ismerik egymást?
Egy ideig Baionában dolgoztam.
Santiago! Azt hittem, elmentél.
Nem. Most készülök indulni.
Elfelejtettem megkérdezni, hogy találkoztál-e Eduardo barátjával.
A barátjával? Igen.
El fogja árulni, hogy elvettem a levelet.
Nem tetszett neki a cikk.
Nem sikerült elolvastatnom vele. Tudod, hogy a monarchisták régimódiak.
Ez az ember folyton meglep.
Jó, persze. Megértem.
Bármit megtennék érted.
Köszönöm.
Cristina!
Mehetünk?
Háromszor lépett rá a lábamra egy keringő alatt.
Monsalve úr igencsak kétballábas.
Sajnálom, hogy így járt. Jót akartunk.
- Segíteni akartunk Cristinán. - Amit nagyra értékelek.
Min mehet keresztül szegény Cristina!
Úgy véli, hőgutát kapott?
Szerintem a bánat okozta.
Kérem a hálóingemet.
Szeretett valaha viszonzatlanul?
Gondolom, mindenki átél ilyet legalább egyszer az életében.
Igen.
Tudtad, mit csinálj, doktornő.
Ha vitatkozunk is, ugye tudod, hogy számíthatsz rám?
Persze. Miért mondod ezt?
Csak úgy.
Pihenj!
Kimondhatatlan titkok.
Némelyik összetört szíveket rejt.
Némelyik pedig a sorok közt rejtőzik.
De olyat nem ismerek, aki fel akarná fedni a titkait.
„Ifjú kora ellenére Martina Prados oly tragédiákat élt át,
amelyek bárkit megrendítenének.
És habár szomorúság költözött a szemébe,
továbbra is az övé a legszebb szempár a világon.”
Ezért szerettem őt annyira. Ezért fogom örökké szeretni.
- Bianda kisasszony? - Igen?
Arra jutottam, hogy igaza van.
Tovább kell lépnem. Megtaláltam a megfelelő jelöltet.
Torres úr? Azt mondta, hogy olyan, mintha a bátyja lenne.
Évekig nem akartam észrevenni, de Santiago bármit megtenne értem.
Mindig számíthattunk rá.
Sosem bántana.
Bianda kisasszony!
Azt hittem, bízhatok önben, de hazudott nekem.
Nem védte meg a lányaimat,
hanem cinkosként őrizte a titkaikat.
Hiba volt semmibe vennem a kézikönyv második leckéjét.
Most aztán nagy pácban vagyok.
Miért hazudott nekem, kisasszony?
Jó lenne tudni, melyik hazugságra gondol.
Saráéra, Cristináéra…
vagy az enyémre.
A feliratot fordította: Gribovszki Réka