O domnișoară trebuie să învețe multe. De pildă, să vorbească fără să zică nimic.
„Te iubesc!”
„Pleacă, te rog.”
„Te urăsc.”
Surorile Mencía se pricep la asta, dar eu eram expertă.
Știam toate semnele.
Mai puțin pe ăsta.
Ce șanse erau să rămână gravidă din prima?
Fiziologia reproducerii la femei de-a lungul vieții
ar putea fi comparată cu un val, care pleacă de la infertilitate,
înregistrează un vârf și apoi coboară…
Dl Duncan voia să spună
că dacă nu folosești contracepția, fiindcă nu s-a inventat,
probabilitatea e mare.
Și astfel, 15 minute de plăcere
devin o greșeală pe viață, cu fețișoară de îngeraș.
Și apoi ce poți să faci?
Da, știu.
…toate păcatele mele…
Dacă Domnul există, are treburi mai importante.
Tragedia asta nu se rezolvă cu rugăciuni.
Păpușa!
Țintește de minune.
Sper că nu se antrenează ca să ucidă.
- Mă antrenez de mult. Așa mă destind eu. - Partea cu păpușile e nouă, nu?
Dacă nu vreți copilul, vă pot ajuta.
Poftim? Nu! Cum puteți gândi așa?
Păpușa!
Bine. Da.
Poate m-am gândit, dar nu e cazul.
Nu mai am nevoie de ele.
Dacă ai obosit să-ți distrugi copilăria, continui eu.
- Nu! - Nu!
Nu mă lasă nimeni să mă distrez!
Îmi doresc să fiu mamă. Dar voiam s-o iau în ordine.
Întâi logodnicul, apoi nunta și apoi copilul.
Păpușa!
Din păcate, nu puteți schimba ordinea.
Dar putem preveni o moarte accidentală.
Îmi place viața mea. Nu vreau să-mi pierd tatăl, să le dăunez surorilor.
Știți ce groaznic ar fi?
Am o mică idee.
- Trebuie să vorbesc cu Eduardo. - V-a spus clar că e la Paris.
Eduardo mă iubește, sunt sigură.
Nu e o idee bună. Ascultați la mine.
Am încercat eu deja.
- Bună ziua. Doamna Espinosa? - Veniți cu mine.
Nu a mers cum speram.
Cum adică e logodit deja?
Și se căsătorește.
Așadar spuneți-i stricatei să-mi lase fiul în pace, să nu se bage.
Nu-i va strica logodna.
Așa e, Eduardo e o canalie. Dar Cristina nu trebuie să afle detaliile.
Așa evităm încă o tragedie.
Sunteți om bun.
Dar oamenii greșesc și Eduardo nu vă merită.
Plecați. Vorbesc cu tata și-i spun că…
Nu vă faceți griji. Am un plan.
MANUAL PENTRU DOMNIȘOARE
LECȚIA 2: SĂ NU MINȚI
Și fac referire chiar la scripturi
când spun că, dintre toate păcatele, acesta e cel mai pervers.
Corinteni, versetul 6.
„Fugiți de desfrânare!”
Pofta trupească ne orbește!
Ne întunecă judecata!
Ne face necredincioși.
Sărmana! Se vede că e supărată din cauza celor întâmplate.
Un calvar.
Pe lângă el, Iuda e un sfânt.
Așa de rău e?
Nu-mi place să ponegresc oamenii.
- Dar îți pot mărturisi ceva? - Sigur.
- Datorii. - Datorii?
Datorii.
Da, datorii.
Voia s-o ceară, dar e falit.
Sigur, joacă jocuri de noroc și bea.
Mai mult, nu e prima cu care a încercat.
Omul ăla e periculos.
Fata nu știe ce noroc are cu Elena.
Da. E mană cerească.
N-aș fi bănuit asta despre Eduardo. Închipuie-ți prin ce trece biata Cristina.
Hai să-mi serbăm ziua în stil mare! Așa Cristina va trece repede peste necaz.
E o idee foarte bună.
„Cel mai frumos dar în această zi specială e compania dumneavoastră.
Petrecerea va avea loc în grădinile familiei Zapico.
Veniți să sărbătoriți cu noi! Nu împlinești 19 ani în fiecare zi.
Semnat, Esther Zapico.”
O petrecere aniversară?
Nu pot merge, nu le fac față atâtor oameni.
Mi-a fost greu și la mesă.
- Ar trebui să mă spovedesc părintelui. - Nu!
V-ați rugat deja. V-ați pocăit. Am fost martoră.
E între dv. și Dumnezeu.
Nu pot, mai ales după ce ați spus grozăviile alea despre Eduardo.
Și preferați ca lumea să tragă singură concluzii?
Nu.
Nu pot să cred ce ghinion am avut.
A fost doar o dată. O dată!
Și mi se întâmplă asta.
Să vă expun teoria mea despre fertilitate și probabilitatea…?
Domnule Duncan, nu vedeți că nu e momentul?
Nu e vreme de lamentări. Trebuie să mergeți la petrecere.
Trebuie să zâmbiți.
- Să treceți peste necaz. - Vino.
Avem o surpriză pentru tine.
Pascual, unde fugiți așa?
- Lăsați-mă, María Antonia. Întârzii. - Stați!
Nu!
- La naiba! Vă căsătoriți. - Nu, nu sunt atât de disperat.
Atunci unde vă duceți?
Să sar în canal.
- Gata cu tragicomedia! - Nu!
De ce? Îți plac improvizațiile.
- Cristina… - Trebuia să stai la cererea în căsătorie!
- Aveam treabă. - Pretexte!
Am muncit.
Parcă scriitorii erau sensibili. M-am înșelat.
Ești ca toți bărbații, egoist și narcisist.
Aduc eu pușca.
Se pare că eu am stârnit tevatura. Ce-am făcut rău, dră Bianda?
Nu știți?
Interpretarea a fost exagerată. Lăsați mult de dorit ca actor.
Plecați, nu mai loviți un om căzut.
Înțelegeți ce e căsătoria pentru o fată? Totul gravitează în jurul ei.
Nu-și va găsi un soț bun dacă nu are maniere,
dacă nu e evlavioasă și devotată, dacă își neglijează aspectul.
- Eduardo nu era un soț bun. - Așa e.
Dar mai bine un soț oarecare decât niciunul, din păcate.
Dar nu vă faceți griji. Oamenii își varsă nervii pe cei dragi.
Atunci…
Cristina urăște toți bărbații, pe bună dreptate.
Dacă poartă costum sau melon, ajunge pe lista neagră.
Dar îi va trece.
Deci asta e puterea însoțitoarelor.
Sunteți experte în caruselul sentimentelor.
Ca și scriitori, zice-se.
Nu.
Noi doar încercăm.
Sunt sigură că veți reuși să vă împăcați.
Vă simțiți bine?
Nu, dar m-am săturat de atâta amărăciune.
Mă pregătesc. Esther se supără dacă nu mă duc.
Bine. Așa vă vreau.
Sper să vină și surorile mele.
Sigur. Împreună va fi mai simplu.
Unde e Sara? N-am văzut-o azi-dimineață.
Domnilor, aveți o oră.
Începeți.
Ați fost plecată?
Doña Angustias, am ieșit pentru că…
S-a dus după cadoul domnișoarei Zapico.
Singură? A ieșit singură?
Angustias, am fost împreună.
De ce ați venit separat?
Domnișoara s-a dus să-l vadă pe Trafalgar.
Știți, doña Angustias, cât îmi place mânzul ăla.
Angustias, și mie îmi plac flecăreala și interogatoriul,
dar fetele trebuie să se schimbe.
Știți că vă pierdeți vremea cu sarcini care nu vă aparțin?
De aceea avem fete în casă.
Angustias, sunteți foarte atentă.
Vă mulțumesc,
dar muncesc mai mult fiindcă îmi place să-mi dedic viața acestei familii,
cum spuneți dv. mereu.
Scuzați-mă.
N-aveți decât să zâmbiți. Știu că ascundeți ceva.
Multe lucruri, la fel ca dv., presupun.
Dar eu le fac mărturisiri prietenelor.
Dacă vă trebuie o prietenă, spuneți-mi. Vom vedea ce se poate face.
Cărțile mele! I le-am împrumutat surorii dv., iar acum mi le înapoiază.
Nu știam că vă pasionează biologia,
anatomia sau fiziologia patologică.
Bine. Studiez medicina.
Da. Și de când faci asta?
De șase luni. Învăț noaptea cu dr. Aguilar. Azi am avut admiterea.
Știați? Cum ați putut ține secret?
Îmi pare rău, dar cred că e important să știi să păstrezi un secret.
E esențial, aș spune eu.
Ce faceți acolo? Ieșiți, să nu vă murdăriți.
Nu vorbeam despre Sara și pasiunea ei dezvăluită, în sfârșit?
Doar eu nu știam, fiindcă sunt o soră groaznică!
Acum plânge. Ce enervantă!
Trebuia să-mi dau seama și să fac ceva să-ți câștig încrederea!
Cristina, nu mai plânge. Nu e vina ta.
Are prea multe pe cap deodată. Întâi Eduardo, acum asta.
Dar o să-i treacă.
- Cum a fost la examen? - Nu știu. Dacă-l iau, o să am o problemă.
Îmi trebuie acordul tatei ca să mă înscriu.
Nu trebuie să porți doliu la petrecere.
Aniversare, înmormântare… Totuna.
Înmormântare? Măcar azi îți dau dreptate.
Dacă preferi să rămâi…
Mă simt foarte bine. Mergem?
La mulți ani, Esther!
Don Pedro, tata e în biroul lui.
Mulțumesc. Distracție plăcută!
Am o surpriză pentru tine.
Sunt și alți copii. N-o să te plictisești.
Îți plac poveștile de groază?
Stai. Servesc eu.
Ce păcat, dră Cristina! Părea un tânăr cuceritor.
Mai mult distrugător decât cuceritor.
Nu merită să vorbim despre el.
De unde ați aflat ce intenții are, Cristina?
Domnișoarelor, mă iertați. Josefina mi-a spus
că dra Zapico are bere de sarsaparilla pentru eveniment.
Haideți, domnișoarelor!
- Ce faci? - Voiam să fiu amabilă.
Să-mi arăt îngrijorarea pentru povestea aceea cumplită, uimitoare.
- Familia aia nu avea probleme financiare. - Acum are. Nu iese fum…
Probabil. Știi ce se spune, Elena.
Până la urmă, adevărul iese la iveală.
Să fim optimiste. În curând va uita toată lumea.
Le trebuie doar alt scandal.
Scandal, zici, Adelita?
Exagerezi, ca de obicei.
Pe vremea mea, falimentul era la ordinea zilei.
Au plecat francezii
și au lăsat familiile de vază în ruină zeci de ani după aceea.
Cât am suferit eu ca să-mi întrețin fiul, pe Lázaro!
Sigur e greu să-l crești cu o doică.
Nu una. A trebuit să plătesc cinci.
Nu vă imaginați ce mâncău era băiatul.
Noroc cu doicile!
Am zis așa fiindcă acum fiul dv. e un băiat pe cinste.
Ieri a fost fiului contelui de Montalbán, alaltăieri, Iñigo Blázquez.
Adelita, te dă de necaz inima aia a ta.
Aveți mare dreptate.
Nu-ți face griji pentru dra Mencía. Are un bun de preț, timpul.
Dolores de Acuña, arăți superb! Băile de la Biarritz…
Doña Paquita are dreptate.
Are doar nevoie de timp ca să se vindece.
Timp.
Nu te uita. Fiul lui Monsalve te soarbe din priviri.
Să începem! Șapte.
Haide!
Doi.
Haide!
- E chipeș și pare interesat. - Nu e de nasul ei.
- Dră Esther! - Dle Monsalve!
Tu crezi că nimeni nu e de nasul ei.
E rău că vreau un soț bun pentru ea?
Cum să fie rău? Asta vrem toate.
Bine.
Nouă.
Sper s-o invite cineva la dans.
Un dans în public.
Mă umilesc destul încât să mă ierți?
- Ce Dumnezeului face? - Dansează cu ea.
- Nu asta voiai? - Nu cu el.
Îi sperie toți pretendenții.
TREBUIE SĂ VORBESC CU TINE
PARCĂ AI VORBI-N CHINEZĂ
PLEACĂ!
POFTIM?
Trebuie s-o invite cineva, ca să rezolvăm problema.
Mergem? Haide!
Sunteți interesat de domnișoara mea?
- Da, dacă îmi permiteți. - Întâi am nevoie de o favoare.
- Domnule, vă pot cere o favoare? - Sigur, orice doriți.
O cunoașteți pe dra Mencía?
- Da. - Bun.
Știți… Ați putea s-o invitați la dans?
- Mă dezamăgiți întruna. - Eu?
Da. M-ați făcut să cred că dv. mă căutați.
Pentru ceva cu totul diferit.
Adelita, ce dezamăgire!
Se pare că am noroc.
Cred că tocmai mi-a făcut cineva avansuri.
Nu, probabil am înțeles greșit.
Pot dansa cu verișoara dv.?
Nu suntem veri.
Dansați bine, dle Monsalve.
Roberto Rivera vrea să danseze cu dv.
Așa vreți să vă spălați păcatele, dansând cu ea?
Iar am greșit, dră Bianda?
Da. Și văd că nu înțelegeți nici limbajul evantaiului.
Nu înțeleg multe în ultimul timp. Poate îmi dați niște lecții.
- Voiam să vă opresc până nu stricați tot. - Fiindcă o invit la dans?
Îi trebuie pretendenți adevărați, cu intenții serioase.
- Aveți? - Ce?
Intenții.
O veți curta? Vreți să fiți pretendentul ei?
Speram doar să-mi repar greșeala.
Se pare că n-ați reușit.
- Nu ar trebui chemat medicul? - Nu, tată. E bine.
De unde știi că e bine? Și de unde ai știut ce să-i dai?
- Tată, vedeți dv… - Treburi de medici.
„Treburi de medici?” Ce vrea să zică?
Sigur. De medici.
Și de farmaciști.
Ieri mi-au dat doctoria asta de la farmacie.
Tată, dv. aveți secrete?
Hai să ne despovărăm împreună.
Ce-i dai surorii tale?
Nu știu cum se numește.
Nu știi, dar ai sticluța.
Promiteți-mi că nu vă supărați. Eu și Eduardo…
Tatăl dv. știe deja.
Știe cât v-a rănit Eduardo. Dar nu vă faceți griji, o să treacă.
Trebuie să se odihnească. Ar trebui să plecați.
- Așa e. - Ieșiți.
Eu nu știu, tată. Nu sunt medic.
Doar le-am spus o poveste.
Voi trei mă omorâți cu zile.
Vreți să mă speriați de moarte? Era să ne prindă.
Ați făcut-o? Ați avut relații?
Când o să vă amintiți mâine de asta, o să muriți de rușine.
Sunt destul de discretă, dar sincer, mor de nerăbdare să simt iar căldura aia.
Planul de a-mi găsi alt pretendent e absurd.
Nu voiau să danseze cu mine. A trebuit să cereți favoruri.
Santiago a dansat.
A vrut să se revanșeze după săpuneala pe care i-am tras-o.
Sunteți sigură?
Doamne! Credeți că…
Mi-e ca un frate.
Nu, am avut așa… o senzație, dar a fost o prostie.
Așa e. Nu vedeți că eu țin doar la Eduardo?
Știați că îmi scria zilnic o scrisoare
după ce a murit mama?
El știa să mă facă să zâmbesc.
Trebuie să-i scriu.
Nu cred că e o idee bună.
Dacă ar ști de sarcină…
Dacă Eduardo ar ști, poate ar face ce trebuie.
Santiago!
Te-am căutat.
Nu cred că ar trebui să mă amestec în asta.
Înțelegi?
Santiago, trebuie să înțeleg de ce a făcut-o Eduardo.
Altfel înnebunesc.
I-o trimiți tu?
Pentru o prietenă, orice.
Auziți? Scuzați-mă!
O să îmbătați peștii. Bun.
- Să se bucure și ei. - Ce vrei să-mi zici, Sancho?
Santiago. Întrebam dacă știți unde e prietenul dv. Eduardo…
- Sancho, ascultați bine. - …Espinosa. Nu, Santiago.
- Ascultați-mă. - Santiago.
Eduardo Espinosa.
Dacă pic în râu, jur, contesa o să mă trimită…
- Unde e… - …să dorm în grajd.
Care sunt apropiații lui Eduardo Espinosa? E blond…
E ea.
E ea, nu? Domnișoara…
Nu, ea e… Ea e prietena mea.
Prietena mea.
Sunteți optimist, Sancho.
A…
- V-a trecut supărarea? - Am văzut ce v-a dat Cristina.
Și el e prieten cu Eduardo.
Cristina…
Probabil ați băut cam mult, fiindcă…
- Sancho… - Santiago.
Dacă nu, poți spune.
Haide! Ușurel!
Doar nu vreți să fiți văzută singură cu doi bărbați în grădină.
Un bărbat.
Trebuie să mergem așa de departe? Ăsta e cam greu.
Nu știu dacă-mi plac florile albe sau roșii.
Cea galbenă e minunată.
Îmi pare rău dacă vă simțiți stânjenită.
Nu-i așa, Josefina?
Nu e cazul.
Serios?
- O faceți de râs dacă o trimiteți. - Vrea să știe adevărul.
Se căsătorește cu alta, ăsta e adevărul.
De ce nu i-ați spus?
Ca să nu sufere și mai mult.
Trebuie să suferim ca să mergem mai departe.
Nu sunt de acord.
Așadar asta e.
Îi căutați rapid un înlocuitor.
E vulnerabilă, nu gândește limpede.
De când vă pasă atât de dra Cristina?
Suntem prieteni.
Atât?
V-am zis.
Nu ați părut convingător.
Sunteți și mai insolentă decât credeam.
Dv. ar trebui să scrieți cărți, mă depășiți la imaginație.
Serios? Poți să oprești muzica asta?
De ce zâmbiți așa, dră Bianda?
Fiindcă îmi place să-l scot din minți.
Atâta tot.
E mai bine.
Dră Bianda, veniți.
Nu…
- Vă rog. - E doar familia.
Insist. Vă rog.
Dră Bianda, o însoțitoare nu e și ea o prietenă?
Să nu vă mișcați după ce vedeți flacăra. Nici să nu clipiți.
Nu mișcați.
Fumul de praf de pușcă poate fi înșelător.
Nu mă saluți, Elena?
- Gabriel, n-ar trebui să fii…? - În Bayona. Știu.
Dră Bianda, vă căutam. E totul în ordine?
Să mă prezint. Sunt Gabriel de Bayona Silva.
Marchizul de Bayona.
Cristina Mencía.
N-am întrerupt, sper, discuția cu însoțitoarea mea.
Marchizul e un vechi prieten și petrece câteva zile în oraș.
Stați mult?
Cât e nevoie.
Hai, să nu-l facem pe tatăl dv. să aștepte.
Marchizul e un bărbat arătos.
Cum v-ați cunoscut?
O vreme am lucrat în Bayona.
Santiago! Credeam că ai plecat.
Nu, acum plecam.
Nu te-am întrebat dacă l-ai văzut pe prietenul lui la petrecere.
Da, l-am văzut.
Acum mă pârăște că i-am sustras scrisoarea.
Dar nu i-a plăcut articolul. Am încercat să-l fac să-l citească pe cel de azi.
Monarhiștii-s conservatori.
Mereu mă surprinde.
Sigur, înțeleg.
Știi că aș face orice.
Mersi.
Cristina…
Mergem?
M-a călcat de trei ori pe picior la un vals.
Dl Monsalve e tare stângaci!
Îmi pare rău că ați trecut prin asta. Noi aveam intenții bune.
- Voiam s-o ajutăm pe Cristina. - Da. Și vă mulțumesc.
Sărmana Cristina, prin ce-o trece!
Credeți că e de la insolație? Eu cred că tristețea e de vină.
Dați-mi cămașa.
Ați avut parte de o iubire neîmpărtășită?
Cred că toți trecem prin asta cândva, în viață.
Da.
Te-ai descurcat, dnă doctor.
Cristina, chiar dacă ne certăm, te poți baza pe mine.
Sigur. De ce spui asta?
Nu contează.
Odihnește-te.
Secrete de nerostit.
Unele ocrotesc inimile frânte.
Altele se ascund printre rânduri.
Dar nu cunosc pe nimeni care să vrea să-i fie trădate secretele.
„Deși era tânără, Martina Prados trecuse prin tragedii
care ar îngrozi pe oricine.
Și cu toate că îi citeai în ochi tristețea,
erau cei mai frumoși ochi pe care îi văzusem.”
„De aceea o iubeam așa de mult. De aceea o iubesc mereu.”
- Dră Bianda! - Da.
M-am gândit și aveți dreptate.
Trebuie să merg mai departe și am candidatul dorit.
Dl Torres? Nu spuneați că vă e ca un frate?
Am refuzat să văd, dar Santiago ar face orice pentru mine.
Ne-a purtat mereu de grijă. Și el nu mi-ar face rău.
Dră Bianda,
vă credeam de încredere, dar m-ați mințit.
În loc să-mi ocrotiți fiicele,
ați fost complice la secretele lor.
Așa pățesc dacă ignor lecția a doua din manual.
Acum sunt într-o mare încurcătură.
De ce m-ați mințit, dră Bianda?
De-aș ști la ce minciună se referă!
A Sarei, a Cristinei…
sau a mea?
Subtitrarea: Mariana Piroteală