Сеньйорити багато чого уміють.
Приміром, говорити без слів.
Кохаю тебе.
-Будь ласка, йди геть. -Будь ласка. Іди геть
Ненавиджу.
Сестри Менсія майстерні.
Але мені в цьому рівних немає.
Я знала всі сигнали.
За винятком цього.
Які були шанси, що саме тоді вона й завагітніє?
Фізіологічні зміни репродуктивної системи жінки протягом життя
можна показати у вигляді своєрідної хвилі.
Вона бере початок зі стану безпліддя, досягає найвищого рівня фертильності,
-і стрімко повертається до стану безпліддя. -Підсумовуючи сказане:
якщо ви молоді і не користуєтесь засобами захисту - яких ще не винайшли,
- шанси завагітніти досить високі.
І п'ятнадцять хвилин насолоди можуть перетворитися на довічну помилку з
янгольським личком.
Що можна зробити, якщо це вже сталось?
Так-так, я знаю.
…І прости гріхи мої…
Без числа нагрішила я, Господи, прости мені.
Та якщо Бог існує, у нього є кращі варіанти. Цю трагедіюмолитвами не
-виправити. -Богородице, Владичице, Діво, спаси мене.
Смерть лялькам!
Вона чудово стріляє…
Сподіваюсь, не до вбивства готується.
Я давно стріляю.
Мене це заспокоює.
Стріляти в ляльок – це щось новеньке.
Сеньйорито Крістіно, якщо не хочете дитину, я…
Що?
Ні. Як вам не соромно?
Смерть лялькам!
А, ясно…
Та я тренуюся не для цього.
Ляльки мені вже не потрібні.
Ти своє дитинство знищила, можна, тепер я?
-Ні! -Ні!
А мені коли-небудь дозволять відірватись?
Я хотіла стати матір'ю.
Але все по черзі:
наречений, весілля, а вже потім дитина.
Смерть лялькам!
Ви вже не можете змінити цей порядок.
А випадкової смерті
можна уникнути.
Але я люблю своє життя.
І не хочу засмучувати батька й сестер.
Уявляєте, як це було б жахливо?
Уявляю.
Поговорю з Едуардо.
Сеньйорито, Едуардо в Парижі. В листі все чітко сказано.
Він мене кохає!
Я в цьому не сумніваюсь.
Сеньйорито…
це погана ідея.
Повірте.
Я це вже перевірила.
Вітаю. Я хочу поговорити з сеньйорою Еспінозою.
За мною, будь ласка.
І все було марно.
Як це, він уже заручений?
І скоро одружиться.
Тож скажіть тій дурепі, щоб забула мого сина й трималась
від нього якомога далі.
І не псувала його заручин.
Так, я згодна, Едуардо негідник.
Проте, подробиць їй краще не знати.
Аби не сталось гіршої трагедії.
Сеньйорито, ви хороша людина.
Люди помиляються.
Та Едуардо вас не вартий.
Досить.
-Я поговорю з батьком і скажу, що це… -Не треба.
В мене є план.
НАСТАНОВИ ДЛЯ ПАНЯНОК
УРОК 2 НЕ БРЕШИ
І я посилаюся на саме Святе Письмо,
коли кажу, що з усіх гріхів цей
гріх - найрозпусніший.
До Коринтян, вірш шостий.
Утікайте!
Утікайте від розпусти, грішники! Хіть засліплює нас.
Вона затьмарює наш розум. Робить нас безбожними.
Покайтеся, грішні! Прийдіть до Господа й покайтеся!
Бідолашна. Зовсім пригнічена. Таке пережити…
Це розп'яття.
-Юда – святенник… на його тлі. -Справді?
Стримуйте себе в бажаннях ваших!
Не піддавайтеся дияволу, бо саме від нього йде вся облуда!
Не люблю говорити про інших…
-Можна дещо розповім? -Звісно.
-Борги. -Борги?!
І тільки тоді ви зможете потрапити до раю!
Борги. Борги. Так. От вам і заручини – ні гроша за душею.
Ще б пак. З такою любов'юдо азарту. І що гірше,
вона в нього вже далеко не перша. Ні, ні.
Небезпечний тип.
Їй неабияк пощастило, що з нею Елена.
О так. Небесами послана.
Ніколи про нього не подумала б. Матір Божа.
Уяви, як страждає бідолашна Крістіна.
А влаштуймо прийом до мого дня народження?
Хай Крістіна швидше про це забуде.
Це чудова ідея.
«Найкращий подарунок для мене в цей особливий день —це ваша присутність.
Урочистості відбудуться в садах родини Запіко».
Приходьте і відсвяткуємо разом. Адже я не щодня святкую дев'ятнадцять
років. Підпис, Естер Запіко».
На день народження?
Не піду.
Не хочу нікого бачити.
Мені вистачило меси.
Піду сповідаюсь дону Ґреґоріо.
Ні, ні, ні, ні.
Ви вже покаялись –
за це я можу ручатися…
Тепер це між вами та Богом.
Я не можу.
Тим паче, після того, як наговорила стільки гидоти про Едуардо.
А ви як хотіли?
Щоб люди самі щось додумали?
Ні.
Не віриться, що мені так не пощастило!
Це було лише раз.
Один!
І все ж таки сталося…
Пояснити вам мою теорію про фертильність та ймовірність того, що вона
-стане… -Сеньйоре Дункан…
Вам не здається, що це недоречно?
Не можна падати духом.
Ви повинні піти на прийом.
Треба усміхатися
Це треба прожити.
Ходімо.
В мене є сюрприз для тебе.
Паскуалю! Куди ти тікаєш?
Відпусти, Маріє-Антоніє! Я запізнюся!
Зачекай хвилинку!
Ні!
Господи…
-Ти одружуєшся! -Ні. Я не настільки відчайдушний.
Куди ж титоді йдеш?
Втоплюсь у каналі.
-Досить цієї трагікомедії! -Ні…
Але чому? Ти ж любиш наші вистави!
-Крістіно!Ми хотіли тебе розважити. -На заручини краще прийшов би!
-Я мусив працювати! -Виправдовуйся!
-Крістіно, я мав працювати. -Я думала, письменники чутливі до
людської душі, але бачу, що це не так!
-Ти егоїст, як і всі чоловіки! -Я по рушницю.
Схоже, я зробив тільки гірше.
В чому я винен?
Ви не знаєте?
Роль Паскуаля вам личить.
Але граєте ви кепсько.
Ще й ви сиплете сіль на рану. М?
Знаєте, що таке шлюб для сеньйорити? Все її життя обертається навколо шлюбу.
Не навчиться манер – не буде хорошого чоловіка.
Не побожна – не буде хорошого чоловіка.
Не чепуритиметься – не буде хорошого чоловіка.
-Едуардо не хороший. -З цим я погоджуюсь.
Але знову ж таки, будь-який чоловік – це краще,
ніж його відсутність.
На жаль.
Не хвилюйтесь.
Людям властиво виливати своє розчарування на тих, кого люблять найбільше.
То виходить…
Крістіна має ненавидіти чоловіків.
І не дарма.
Особливо в костюмі
і капелюсі на голові.
Та вона це переживе.
Гадаю, в цьому сила компаньйонок?
Ви бачите всі відтінки людських емоцій.
Про письменників кажуть те саме.
Ні.
Ми намагаємось побачити.
Упевнена, ви помиритесь, сеньйоре Торрес.
Все гаразд, сеньйорито?
Ні.
Та я втомилась себе жаліти.
Треба готуватись до вечора. Інакше Естер мені не пробачить.
Чудово. Рада це чути.
І нехай сестри йдуть зі мною.
Безперечно.
Легше переживете цей період.
До речі, де Сара?
Не видно весь ранок.
САНЧЕС – МОСАКУЛА – КАЛЬЄХО
Шановні…
у вас є година.
Починайте.
Ви зайшли знадвору?
Так, доньє Анґустіас, я зайшла знадвору, тому що…
…Ходила по подарунок для сеньйорити Запіко.
Сама?
Ходила сама?
Доньє Анґустіас.
Ми були вдвох.
Разом.
Чому ж повернулись окремо?
Бо сеньйорита Сара пішла до стайні, побачити Трафальґара.
Адже ви знаєте, доньє Анґустіас, як я люблю того скакуна.
Анґустіас, я люблю порожні балачки
й перехресний допит, але сеньйориті треба збиратися на прийом.
Ви ж розумієте, що займаєтесь не гідними для вас справами?
Для цього є покоївки.
Яка ви турботлива, Анґустіас.
Я це ціную.
Та я таким займаюсь лише
з великої любові до цієї родини.
Як ви часто кажете.
А тепер даруйте.
Смійтесь, але я знаю,
ви щось приховуєте.
Багато чого.
Як і ви, гадаю.
Правду я кажу хіба що своїм друзям.
Вам подруга потрібна?
Подивимось, що можна вдіяти.
Мої книжки!
Я позичила їх Сарі,
і вона їх повертає.
Не знала, що ти цікавишся біологією,
анатомією, та ще й патологією.
Ну добре.
Я навчаюсь на лікарку.
Ясно.
І як давно уже?
Шість місяців,
вечорами, з доктором Аґіларом, і сьогодні склала вступний іспит.
Ви знали, сеньйорито Б'янда?
І весь час мовчали?
Пробачте.
Проте, це важливо.
Зберігати таємниці.
Необхідно.
-Я сказала б. -Що це?
Вилазьте.
Ви ж можете забруднитись.
Але ж ми говорили про Сару та її пристрасть
до медицини, яка нарешті розкрилась.
То я ще й жахлива сестра, тому що не знала про це!
Зануда, ще й рюмсає.
Я мала помітити!
Мала якось заслужити твою довіру.
Крістіно, прошу! Ти в цьому зовсім не винна!
Їй просто важко.
Едуардо, тепер це.
Та вона це переживе.
Як минув іспит?
Хтозна.
Якщо я пройшла, буде проблемка:
для вступу потрібен дозвіл від батька.
Це ж свято – можна вийти з жалоби.
Іменини – це маленький похорон.
Маленький похорон?
З цим я згодна.
Можеш залишитись.
Зі мною все добре
Ходімо?
З днем народження, Естер.
Е-е, доне Педро. Батько в кабінеті з іншими гостями.
Дякую. Веселого вам святкування.
Маю для тебе сюрприз.
Бачиш? Ти не нудьгуватимеш.
Любите страшні історії?
Чекайте. Я подаю.
Прикро, сеньйорито Крістіно.
Він здавався чарівним.
Йому тільки змій зачаровувати. Навряд чи він гідний нашої уваги.
Сеньйорити! Даруйте. Хосефіна каже,
сеньйора Запіко частує своїм кореневим пивом з цієї нагоди.
Ходімо, сеньйорити.
Що ти робиш?
Намагаюсь бути чемною. Ця історія мене ошелешила.
Чи скоріше… здивувала.
Фінансових проблем його родина ніколи не мала.
Тепер має. Диму без вогню…
Мабуть. Знаєш, як кажуть, Елено: Правда спливе. Рано чи пізно.
Будьмо оптимістками. Скоро вже ніхто й не згадає.
Треба ще один скандал.
Скандал, кажеш, Аделіто? Ви сильно перебільшуєте.
У наш час це було звичною справою.
Французи пішли,
залишивши всі найкращі родини в руїнах на багато-багато-багато десятиліть. Ой…
Знали б ви, як важко мені було забезпечувати
мого сина Лазаро.
Звісно. Важко, коли твого сина виховує нянька.
І не одна. Ні-ні. П'ятеро. П'ятьом я платила.
Мені це в копієчку влетіло.
Няньки постарались.
Е… Я… Я маю на увазі що у вас тепер… у вас гарний син.
Учора це був син графа Монтельбана. Напередодні – Іньїґо Бласкес.
Аделіто, мила, ти псуєш собі репутацію.
В цьому ви маєте рацію. Згодна
Можете не хвилюватися через доньку Менсія. Так? У неї найцінніший актив – це час.
Долорес де Акунья! Маєте чудовий вигляд!
-Курорти Біарріца творять дива! -Я підтримую донью Пакіту.
Потрібен час, щоб загоїлись рани. І все.
Час.
Давай, давай, давай, пішла, пішла, пішла!
Не дивись. Не дивись. Сеньйор Монсальве очей з тебе не зводить.
А тепер – число сім!
Пішов, пішов, пішов! Давай!
І… два!
Давай, давай, швидше!
-А він зацікавився нею. -Ну ж бо!
Це не її смак.
Сеньйорито Естер.
Сеньйоре Монсальве.
Тебе послухати – ніхто не її смак.
Я хочу вдало видати її заміж.
І це нормально. Ми всі цього прагнемо.
Ото ж бо.
Дев'ять.
Хоча б один запросив на танець.
Потанцюємо?
Може, після цього ти мені пробачиш?
Що це вона робить?
Як ти й хотіла – танцює.
Не з ним!
Він відлякує залицяльників.
ТРЕБА ПОГОВОРИТИ
ІДИ ГЕТЬ!
ЩО?
Тепер треба, щоб її запросив хтось інший.
М? Ходімо? Ми зараз.
Вас зацікавила моя сеньйорита?
Так, якщо дозволите.
Так, гаразд. Але спершу одну послугу.
Сеньйоре, чи можна… попросити вас дещо?
Що я можу зробити?
Ви знаєте сеньйориту Менсія?
Так.
Добре, е… чи не… е… могли б ви… запросити її?
Ви мене розчаровуєте.
Я?
Думав, я вам подобаюсь.
І ви хочете від мене іншого. Ех, Аделіто, не розчаровуйте.
Здається, вдалося.
А до мене… здається, залицялись.
Ні, я щось не так зрозуміла.
Вашу сестру запросити можна?
Вона не сестра.
А ви добре танцюєте.
М?
Знаєте Роберто Ріверу? Також вас запрошує.
Це ви хотіли відкупитися? Потанцювавши з нею?
Боже. Знову щось не так, сеньйорито Б'янда?
Так, тут ви вгадали. Та ще й мови віяла не розумієте.
Я багато чого не розумію. А може… кілька уроків мені дасте?
Я просила вас не псувати мені роботу.
Як? Що… танцюючи з нею?
Крістіні потрібні залицяльники з намірами. Щоб вона забула Едуардо.
-У вас є? -Що?
Наміри.
Освідчитесь? Будете залицятись?
Я лиш хотів загладити провину.
Схоже, вам це не вдалося.
Чи не краще звернутись до лікаря?
Ні, ні, тату. Все гаразд.
Звідки ти знаєш?
І звідки ти знаєш, що їй давати?
-Річ у тім, тату, я… -Пішла в медицину…
Яка медицина?
Про що вона?
Е-е… мабуть, про лікарів.
І фармацевтів, батьку, які підібрали в аптеці ліки,
щоб їй стало легше.
Батьку, в тебе є таємниці?
Скиньмо цей тягар. Звільнися, батьку.
Що за ліки ти даєш своїй сестрі?
Н-не знаю… я не знаю назви.
Як? У тебе ж пляшечка в руках.
-Обіцяй, що не розсердишся. Едуардо і я… -Тшш!
Ваш батько вже знає.
Знає, як вас образив Едуардо.
Але не бійтесь, це мине. М?
Сеньйоре, хай відпочиває. Краще її не чіпати.
-Ваша правда. -Виходьте.
Звідки мені знати? Я ж не лікарка.
Я лиш розказала історію.
Зведете мене в могилу. Всі троє.
Я злякалась до смерті. Він майже дізнався.
А ви з ким-небудь уже…
любились?
Ви крізь землю захочете провалитись,
коли згадаєте, про що спитали.
Я – дівчина хоч тиха та стримана,
але хочу знову відчути це тепло у тілі
Ваш план… -
знайти іншого залицяльника – це абсурд.
Ніхто мене не запросив.
Вам довелось ходити й благати їх.
Сантьяґо сам запросив.
Бо я його насварила.
Він просто хотів виправитись.
Ви впевнені?
Господи!
Ви ж не думаєте, що він…
Але він мені як брат.
Мені так здалось…
Але насправді, нічого не було.
Отож.
Я кохаю лише Едуардо.
Ви знали, що він писав
мені щодня листи?
Коли мама померла.
Знав, як мене підбадьорити.
Тому я напишу йому.
Сеньйорито, це не найкраща ідея.
Якби він знав, що я вагітна…
Якби Едуардо знав,
тоді вчинив би правильно.
Сантьяґо?
М?
Я тебе шукала.
Е, ні…
Мені не варто, ні, між вами встрявати. Розумієш?
Але я маю з'ясувати,
чому Едуардо так вчинив!
Інакше я збожеволію.
Передаси йому?
Заради нашої дружби.
Агов!
Даруй. Від тебе вся риба сп'яніє. Але нехай. Їй так веселіше.
Що ти… Що ти хотів сказати, Санчо?
Сантьяґо, Сантьяґо. Я хотів… запитати, чи ти не бачив свого друга…
-Едуардо… Еспінозу? -Санчо, тс-с-…
-Слухай мене уважно. Слухай мене уважно. -Ні, Сантьяґо. Не знаєш, де він?
Сантьяґо. Едуардо Еспіноза…
Якщо я впаду в річку, клянусь, графиня відправить мене…
-Де він зараз? -Спати в стайні.
Адже ви друзі? Едуардо Еспіноза. Білявий…
-Це вона. Вона… так? Та сеньйорита, яка… -Ні, ні, ні! Це, е-е…
це моя подруга. М. Подруга.
Бажане за дійсне, Санчо.
Він там…
Вже не сердитесь?
Я знаю, що дала Крістіна…
А цей хлопець — друг Едуардо Еспінози.
Крістіна… Хм. Мабуть, ви випили зайвого, бо…
Санчо.
-Сантьяґо. Сюди. Сюди. Скоріше. -Що ви робите?
Швидше!
Ви ж не хочете, щоб вас помітили з чоловіком? З двома.
Із одним.
Даруйте, сеньйорито. Обов'язково йти так далеко? Він важкий.
Не можу вибрати між білими й червоними квітами.О! А які гарні жовті… М-м-м.м…
-Якщо незручно,пробачте. -Думаю, жовті мені личитимуть більше.
Так, Хосефіно?
Анітрохи.
Ні?
Ви її виставите на посміх.
Бо їй треба знати, що сталось?
В нього є наречена.
Ось, що сталось.
Чому їй це не кажете?
Щоб вона не страждала ще більше.
Може, треба перестраждати, щоб іти далі.
Тут я з вами не згодна.
І нехай.
Швидше знайдіть йому заміну.
Вона вразлива і не все помічає.
Відколи ви так дбаєте про сеньйориту Крістіну?
Ми завжди дружили.
І це все?
Я вже сказав. М.
Мені звучить непереконливо.
Господи, та ви нахабніша, ніж я думав!
Може, краще пишіть книжки замість мене?
З такою буйною уявою.
Серйозно?
Вимкніть цю музику.
А чому ж ви так усміхаєтесь, сеньйорито Б'янда?
Бо мені подобається його дражнити…
Не більше.
Так вже краще.
Сеньйорито Б'янда.
Підійдіть.
Ні, ні, ні, я…
Будь ласка.
Це сімейна справа.
Наполягаю. Будь ласка.
Сеньйорито Б'янда.
Компаньйонка – це…подруга.
Нагадую: не рухатись після спалаху.
Навіть не кліпати.
Не ворушіться.
Пороховий дим буває підступним.
Не привітаєшся, Елено?
-Ґабріелю, я думала, що ти… -У Байонні? Я знаю.
Сеньйорито Б'янда!
Я вас шукала. Все добре?
Дозвольте представитися.
Ґабріель де Байона Сільва.
Маркіз де Байона.
Крістіна Менсія.
Сподіваюсь, не завадила розмові з моєю компаньйонкою?
Маркіз — мій давній друг.
На кілька днів приїхав до міста.
На довго тут?
На скільки потрібно.
Ходімо. Ваш батько, мабуть, чекає.
Гарний чоловік.
Цей маркіз.
Звідки ви його знаєте?
Деякий час працювала в Байонні.
Сантьяґо!
Я думала, ти пішов.
Ні, я… відлучався.
Забула спитати.
Ти бачив його друга на дні народження?
Його… А! Бачив.
Зараз сеньйор Торрес здасть мене з тим листом.
Стаття чомусь не сподобалась.
Я просив його прочитати, але даремно.
Монархісти такі старомодні.
Не перестає мене дивувати!
Так, звісно.
Я розумію.
Я все зроблю, щоб тебе втішити.
Дякую.
Крістіно.
Ходімо?
Тричі! Тричі наступив за один вальс…
Сеньйор Монсальве — просто незграбний бовдур!
Шкода, що вам довелося через це пройти.
Але в нас були добрі наміри - підтримати Крістіну.
Так.
І я вдячна тобі від щирого серця…
Бідна Крістіна. Що вона зараз переживає.
По-твоєму, у неї був тепловий удар? Я думаю, це від горя. Дай нічну сорочку.
А в твоєму житті було нерозділене кохання?
Думаю, ми всі через це проходимо
на певному етапі.
Так.
Ти діяла як лікарка.
Крістіно, ми навіть якщо посваримось, я все одно буду поруч.
Добре. Чому це кажеш?
Просто так.
Засинай.
Нерозкриті таємниці.
Одні оберігають розбиті серця.
Інші ховаються між рядків.
Та ніхто не хотів би, щоб його таємниці були розкриті.
Незважаючи на юний вік,
Мартіна Прадос пережила нещастя, від яких тремтіли б найсміливіші чоловіки.
І хоча в її очах оселився смуток,
вони здавались йому найпрекраснішими, які він коли-небудь бачив.
-«Тому він її кохав. І кохав так сильно». -«Тому він її кохав. І кохав так сильно».
Сеньйорито Б'янда?
-Так. -Я подумала, і ви маєте рацію.
Мені треба жити далі.
Я знайшла залицяльника.
Сеньйор Торрес?
Але він вам як брат?
Я не помічала цього роками,
та він ладен для мене на все.
Він завжди дбав про нас.
І ніколи не кривдив.
Сеньйорито Б'янда.
Я думав, вам можна довіритись, а ви обманули.
Ви не заступниця моїх доньок…
А співучасниця їхніх таємниць.
Що ж, другий урок не засвоєно. Тепер…
я серйозно влипла.
Чому ви збрехали, сеньйорито Б'янда?
Знати б іще, яку брехню він має на увазі.
Щодо Сари? Щодо Крістіни чи…
Щодо мене?