‫להיות עלמה צעירה זה לא מה שאתם חושבים.‬
‫זה מדכא את הגוף.‬
‫ואת הנפש.‬ ‫-סליחה.‬
‫את פשוט לא שולטת בגורלך.‬
‫וזה עלול לגרום להיות ממש אומללה.‬
‫הדוכס מטחאדה, הארוס שלך.‬
‫אנטוניו ביאנדה. נעים להכיר.‬
‫אבל לפעמים בנסיבות הכי גרועות,‬
‫משהו קורה ומשנה הכול.‬
‫ואז עלייך לבחור בין להמשיך להיות אומללה…‬
‫לבין לחיות.‬
‫כי מאותו רגע ואילך,‬ ‫החיים שחיית לפני כן הופכים לבלתי נסבלים.‬
‫ואין לך ברירה אלא להתמרד.‬
‫הלוואי שכל מעשה מרד‬ ‫היה ראוי לציון כמו זה של שרה.‬
‫רובם הרבה יותר טריוויאליים.‬ ‫כמו להתעלם מכל העצות והכללים.‬
‫במיוחד מהסוג שניתן על ידי בנות לוויה.‬
‫גם אם את לא מודעת להשלכות מעשייך.‬
‫- דולורס עזבה לאמריקה -‬
‫- היו לה שני בעלים,‬ ‫שבעה ילדים, ושלושה מאהבים -‬
‫- חסינטה -‬
‫- יצאה מדעתה -‬
‫- המקרה שלה נחקר‬ ‫במעבדה הראשונה לפסיכולוגיה בלייפציג -‬
‫- אדה‬ ‫הפכה לנזירה -‬
‫- היא מומחית בהכנת שקדים מקורמלים -‬
‫עכשיו אתם יודעים.‬
‫אני בת הלוויה הטובה ביותר‬ ‫כי הייתי הכי טובה בלהיפטר מהן.‬
‫אבל האמת תמיד יוצאת לאור.‬
‫ועלייך לבחור. מרד או כניעה?‬
‫ולמרבה הצער, כל חייך תלויים בהחלטה הזו.‬
‫עכשיו אתם מבינים מדוע שיקרתי?‬
‫בראבו!‬
‫- בנות הלוויה -‬
‫- שיעור מס' 3: מה שהיה היה -‬
‫למה שיקרת לי, מיס ביאנדה?‬
‫זהו הרגע המדויק‬ ‫שבו חיי יכולים להתמוטט ולהסתיים... כך.‬
‫- אלנה‬ ‫הפכה לבת הלוויה הגרועה בעיר -‬
‫- היא מעולם לא עבדה שוב -‬
‫- גברת אנגוסטיאס‬ ‫חגגה עם שמפניה -‬
‫מתי גילית על הבת שלי?‬
‫הוא אמר "בת"? אני לא אגיד שאני שמחה,‬
‫אבל תמיד קל יותר לסלוח לבת שלך, נכון?‬
‫אני לא יודעת למה כוונתך.‬
‫הבנות שלך זקוקות למישהי שתדאג להן כנדרש.‬
‫זה מה שעשיתי מההתחלה.‬
‫מספיק.‬
‫את מצפה ממני להאמין‬ ‫שלא ידעת ששרה נפגשת עם האיש הזה?‬
‫אבא, הוא רק לימד אותי.‬
‫את ידעת או לא, מיס ביאנדה?‬
‫אבא, ביקשתי ממנה לשמור את זה בסוד.‬ ‫-מיס!‬
‫אני מתנצלת, דון פדרו.‬
‫שיקרתי לך ו…‬ ‫-גם אני ידעתי.‬
‫גם אני.‬
‫ואף אחת מכן לא עצרה לחשוב‬ ‫איך זה ישפיע על כבוד המשפחה הזו?‬
‫מה אם מישהו היה רואה אותך?‬ ‫-אף אחד לא ראה אותי.‬
‫זה לא עושה את זה פחות חמור.‬ ‫או פחות שערורייתי!‬
‫אבא, אעזוב את הבית אם אצטרך!‬
‫מה אתה מעדיף?‬ ‫שערורייה של בת שלמדה באוניברסיטה או שברחה?‬
‫אל תאיימי עליי!‬
‫אני לא מבינה מה הבעיה בלרצות ללמוד?‬
‫שתדעי, גברת אנגוסטיאס,‬ ‫השיעורים שלך ממש הועילו לי,‬
‫כי עברתי את מבחן הקבלה.‬
‫ברצינות?‬
‫מזל טוב.‬
‫אני שמחה מאוד לשמוע, מיס.‬
‫אולי תפסיקו לעודד אותה?‬
‫דון פדרו.‬
‫אם יורשה לי…‬
‫גם אתה אחראי לזה.‬
‫וגם אשתך.‬
‫איך את מעזה?‬
‫אתה חושב שהסקרנות של הבת שלך‬ ‫היא סתם צירוף מקרים?‬
‫שזה פשוט קרה?‬
‫תראה את הבית שלך.‬
‫הוא מלא בספרים ובתרבות.‬
‫בהרבה בתים שהייתי בהם‬ ‫היו רק צלבים ונולים.‬
‫גידלת שלוש בנות מבריקות‬ ‫וסקרניות לגבי החיים.‬
‫לא שלושה רהיטים שיודעים רק לשתות תה.‬
‫אתה צריך להתגאות בזה.‬
‫אבא, אני אסיים בעוד שלוש שנים,‬ ‫ואז אעשה כמיטב יכולתי למצוא בעל.‬
‫אני מבטיחה לך, כל עוד אתה תבטיח לי.‬
‫תיתן לי את הסכמתך?‬
‫קדימה. לכי להגשים את החלום שלך.‬
‫בהצלחה.‬
‫אחותי תצליח, נכון?‬
‫כמובן.‬
‫יש לה מזל שאבא שלכן הסכים.‬
‫מעולם לא פגשתי מישהי עם תשוקה כה חזקה.‬
‫אחותך אינטליגנטית ונועזת.‬
‫שום דבר לא מפחיד אותה.‬
‫היא נולדה להיות פורצת דרך.‬
‫אל תשבי שם.‬
‫אני רוצה לשמוע היטב את ההרצאה.‬
‫מה יש היום? שיעור סריגה?‬
‫אני לא מאמינה. הוא שם.‬
‫בוקר טוב, גבירותיי.‬
‫איזה צירוף מקרים נפלא.‬
‫אכן.‬
‫לא, זה לא. נתקלנו בו שבע פעמים בשבעה ימים.‬
‫זה בלתי נסבל.‬
‫הוא מנסה לחזר אחריי.‬
‫אבל בהתחשב בנסיבות,‬ ‫עדיף להיות עם מישהו שאני סומכת עליו.‬
‫כמו מר אס.‬
‫מר אס? מי זה מר אס?‬
‫גבריאל.‬
‫מה לכל הרוחות אתה עושה?‬
‫זה מה שהגברת שלך צריכה.‬
‫שיראו אותה איתי. זה ישפר את מעמדה.‬
‫אין צורך. יש לה כבר מישהו אחר בראש.‬
‫אז מה? כולם רוצים מה שאי אפשר לקבל.‬ ‫קנאה תמיד מועילה.‬
‫גבריאל, אל תשחק איתי משחקים.‬
‫מי משחק?‬
‫אתה מצפה שאאמין שנפגשנו במקרה?‬
‫תני לי לעזור לך. אני לא אספר לנפש חיה.‬
‫אלנה.‬
‫תחליטי את. אני יכול לצאת איתה או איתך.‬
‫זה נכון שמרקיז מחזר אחרי כריסטינה?‬
‫את מופתעת מכך שאני עושה את עבודתי?‬
‫זה עדיף מסתם לשמור סודות…‬
‫אליסיה סיפרה לך על שרה.‬
‫את זוממת לגרום לפיטוריי, אבל את לא תצליחי.‬
‫את לא מפחידה אותי.‬ ‫-יופי.‬
‫מיס, יש לי רעיון בקשר למרקיז.‬
‫למה לא להשתמש בו?‬
‫סנטיאגו אוהב אותך כבר שנים,‬ ‫אבל הוא זקוק לדחיפה.‬
‫תגרמי לו לקנא.‬
‫לכי למסיבה של גברת פקיטה עם המרקיז.‬
‫זה האירוע של העונה.‬
‫לכבוד הביקור של בת הדודה שלה, אמליה.‬
‫כולם הולכים, כולל סנטיאגו.‬
‫הוא יראה אתכם רוקדים וצוחקים.‬ ‫הוא יקנא ויצהיר על אהבתו.‬
‫ואז, את יודעת, כולם מרוצים.‬
‫ובאותה הזדמנות, אני לא אגמור ב…‬
‫נכון שזו תוכנית נהדרת?‬
‫יש לי רעיון טוב יותר.‬
‫למה לחכות?‬
‫נזמין את המרקיז לתה.‬
‫דייקן, כמו תמיד.‬
‫תודה, אינס. מצפים לי לתה.‬
‫סנטיאגו!‬
‫שלום.‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫חסרת לנו הבוקר, נכון, מיס ביאנדה?‬
‫כן.‬
‫אחותה אמרה שהיא תהרוג אותך‬ ‫על זה שהחמצת, ואני מצטטת,‬
‫"רגע היסטורי לנשים בספרד."‬
‫וזה היה מגיע לי כי הייתה לי פגישת עבודה…‬
‫בעיתון?‬ ‫-כן, בעיתון.‬
‫משהו מעניין?‬
‫ממתי את מתעניינת במה שקורה בעיתון?‬
‫כל דבר שקשור אליך מעניין אותי.‬
‫מפיק תיאטרון שכר אותי‬ ‫לכתוב ליברית לסרסואלה.‬
‫אני אוהבת סרסואלה.‬
‫סירבתי לו.‬
‫אני חושב שהז'אנר… נדוש מדי.‬
‫מה, מיס ביאנדה? לא שמעתי אותך.‬
‫לא. תעמיד פנים שאני לא כאן.‬
‫זה בלתי אפשרי‬ ‫עם כל הרעשים שאת עושה. מה קרה?‬
‫אמרת שסרסואלות הן נדושות.‬ ‫אני חושבת שזה די מתנשא.‬
‫מתנשא? ממך זו כמעט מחמאה.‬
‫אבל אם היו מבקשים ממך לכתוב אופרה,‬ ‫היית כותב, נכון?‬
‫זה לא מכבודך לכתוב להמונים.‬
‫לא, פשוט…‬
‫ז'אנרים פופולריים הם לא הסגנון שלי.‬ ‫אני סופר.‬
‫כוונתה של מיס ביאנדה‬ ‫היא שלא כדאי לך לפסול הזדמנויות.‬
‫נכון. אולי זה יהיה מהנה יותר‬ ‫מאשר תמיד לכתוב את אותו הדבר.‬
‫גבירותיי ורבותיי, המרקיז של באיונה.‬
‫גברתי הצעירה.‬
‫מקסימה כתמיד.‬
‫לא, אני לא ממציא את זה.‬
‫באפריקה, הכול שונה מאוד.‬
‫איך אתה כזה מומחה?‬
‫התנהגות אנושית מרתקת אותי.‬
‫מספיק רק ללמוד על תרבויות אחרות‬
‫כדי להבין שאולי דווקא אנחנו הפחות מתקדמים.‬
‫כמה ענווה.‬
‫אז תוותר על תוארך כדי ללמוד אנתרופולוגיה?‬
‫למה לי?‬
‫אני יכול לשלב בין כסף לידע.‬
‫נכון?‬
‫סנטיאגו.‬
‫כן?‬ ‫-נכון שאבא שלי היה תקופה בגינאה?‬
‫אבל גינאה לא דומה בכלל‬ ‫לקהילות הפרימיטיביות יותר.‬
‫למשל, יש כפר שבו הנשים בוחרות את בעליהן.‬
‫בזכות העיניים שלהם.‬
‫העיניים שלהם, מה?‬
‫עיניים אף פעם לא משקרות.‬
‫אתם נהנים מזה, נכון?‬
‫תדעו לכם שזה לא הולם אנשים טובים.‬
‫אני רוצה לבקר בדרום.‬
‫יש לי חולשה למקום.‬
‫קדיס.‬
‫זה מקום קסום.‬
‫האור, המוזיקה,‬ ‫אנשים רוקדים, טירת סנטה מרתה.‬
‫סנטה קטלינה.‬
‫אל תגידי לי שגם את מכירה את העיר?‬
‫גרתי שם זמן מה. לצורכי עבודה.‬
‫אני בטוח שנהנית מאוד משהותך.‬
‫בכלל לא. זה לא הותיר רושם.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫יש מברק עבור הגברת הצעירה מגברת פקיטה.‬
‫חוששתני שלא מדובר בחדשות טובות.‬
‫אמליה מתה, בת דודה של פקיטה.‬
‫היא הייתה חברה של המשפחה, אני מניח.‬
‫אמליה?‬
‫לא בדיוק. היא הייתה אשתו של בן דוד‬ ‫של בעלה של חברת המשפחה.‬
‫היא גרה בבוואריה. ראינו אותה רק פעם בשנה.‬
‫אבל היא הייתה מקסימה.‬
‫עליה השלום.‬
‫זה הלך טוב.‬
‫שנעשה את זה שוב?‬
‫תתעודדי, מיס ביאנדה.‬
‫לשם שינוי, הדבר האחרון שאני רוצה‬ ‫זה להיפטר מבת הלוויה.‬
‫מר טורס.‬
‫שיהיה לך אחר צהריים טובים.‬
‫גם לכם.‬
‫מיס ביאנדה.‬
‫מרקיז.‬
‫הערב בשעה עשר.‬
‫אני לא הולכת.‬
‫אם כך, אאלץ לבקש פגישה רשמית נוספת איתה.‬
‫הערב בעשר. אבל זו הפעם האחרונה.‬
‫- משפחת זאפיקו -‬
‫הבגדים האלה שוקלים כפול.‬
‫הם שוקלים אותו הדבר.‬ ‫פשוט שכחת כי את כבר לא לובשת אותם.‬
‫גם את לא צריכה ללבוש אותם יותר.‬
‫אני אבהיר לגברת פקיטה‬ ‫שכולנו משתתפים בצערה,‬
‫אבל אחרי שנה…‬
‫זה "היה שלום, צער".‬
‫מיס, אנחנו מתאבלים מבפנים.‬
‫לצבע של בגדים אין משמעות.‬
‫טוב, מבחינתי יש.‬
‫אבל לפחות לשם שינוי,‬
‫לאף אחד לא תהיה בעיה עם זה.‬
‫יקירתי, חיכינו לך.‬
‫איך עבר עלייך היום הראשון?‬
‫זה היה נפלא, אבא. בדיוק כפי שדמיינתי.‬
‫למה אתה לובש בגדי אבל? מישהו מת?‬
‫רק רציתי לרקוד,‬ ‫לשתות קצת שמפניה, ולשכוח מהיום הזה.‬
‫סליחה.‬
‫סליחה. תודה.‬
‫זה מוכר הוופל! היי!‬
‫פנו דרך, גבירותיי! מוכר הוופל הגיע!‬
‫אני חוששת שאת הערב הזה יהיה קשה לשכוח.‬
‫בטוח שהיא מתה?‬
‫בבקשה.‬ ‫-כופרים!‬
‫לזארו, בני, תשנה את דעתו. הוא כזה עקשן.‬
‫אראה מה אוכל לעשות. סליחה.‬
‫זו רק מחווה לבת הדודה שלי.‬
‫צר לנו על אובדנך, הגברת פקיטה.‬
‫טרגדיה אמיתית.‬ ‫הלב שלה לא היה מה שהיה פעם.‬
‫זה היה האב גרגוריו?‬
‫כומר הקהילה שלי היה נסער‬
‫כשהוא ראה את המסיבה שתכננתי לבת הדודה שלי.‬
‫הוא כמעט סירב לבצע וידוי אחרון.‬
‫טוב, זה באמת טקס אשכבה די יוצא דופן.‬
‫מה יכולתי לעשות?‬
‫היא כל כך ציפתה למסיבת קבלת הפנים הזו!‬
‫את מלאך.‬ ‫-כן.‬
‫הוא רץ כמו אדם אחוז דיבוק.‬ ‫לא הצלחתי לתפוס אותו.‬
‫האיש הזה לא מדאיג אותי.‬
‫עם התרומות שאני תורמת לכנסייה,‬ ‫הוא יסלח לי על כל חטא.‬
‫עכשיו, למען נשמתה של בת הדודה שלי,‬ ‫לכו ליהנות!‬
‫אז מה נעשה עכשיו?‬
‫נתפלל עליה?‬
‫או שנרקוד?‬
‫על מה הם מסתכלים?‬
‫לא יודעת, אבל לשם שינוי,‬ ‫אני לא חושבת שמסתכלים עליי.‬
‫גם לא עליי.‬
‫אני מקווה שלא ציפית‬ ‫שההרפתקאות שלך באוניברסיטה יעברו בשקט.‬
‫לא, אבא. ברור שלא.‬
‫שמים לב כאן להכול, אפילו כשיש גופה באזור.‬
‫שמתן לב שהלבישו אותה בצורה מאוד אלגנטית?‬
‫היא נראית לא רע.‬
‫במיוחד בהתחשב בכך שהיא נרצחה.‬
‫הם אמרו שזה היה הלב שלה.‬
‫זה מה שהם אומרים,‬
‫אבל אני חושבת שגברת פקיטה אשמה.‬
‫לאמליה!‬
‫ההידנורה אפריקנה הכי מרתקת אותי.‬
‫אין לה בכלל שורשים.‬
‫רק גבעולים שמתפתלים סביב צמחים אחרים.‬
‫תרצי ללכת יום אחד למוזאון הבוטני‬
‫לראות שם את אחד התחריטים הבודדים שלה?‬
‫"הפרח הקטלני", כך הם קוראים לו, בת דודה.‬ ‫כן, קטלני.‬
‫כי הוא ניזון מהחומרים המזינים‬ ‫של צמחים אחרים.‬
‫זה שואב מהם את החיים ומייבש אותם.‬
‫היא שעממה אותה למוות.‬
‫היא תהרוג גם אותי אם תדבר כל כך הרבה.‬
‫נו, באמת. את נוראית, אדלה.‬
‫עמוק בפנים, אני מרחמת עליה.‬
‫כמובן.‬
‫היו לה רק אותך ואת בת הדודה שלה.‬
‫ואל תשכחי את הבן שלה.‬
‫הוא חסר בושה. הוא בטח בא רק כי יש מסיבה.‬
‫אחרת למה הוא בא?‬
‫את תמיד חושבת על הגרוע ביותר.‬
‫הוא הקסים אותך.‬ ‫-הוא רוצה ממך רק דבר אחד, אדלה.‬
‫אתן חושבות?‬
‫אל תתרגשי. אני אומרת לך את זה‬ ‫כדי שתהיי ערנית.‬
‫כולם מכירים את לזארו.‬ ‫אז שימי לב למה שאת עושה.‬
‫איך הלך, דוקטור?‬
‫זה לא היה תוסס כמו כאן, בוגד.‬
‫אני מצטער. זה היה עד כדי כך גרוע?‬
‫כל כך הרבה זמן חשבתי על זה,‬ ‫ואז זה לא היה…‬
‫ראיתי אותך. אתה מנסה לקלקל את אחותי?‬
‫אני לא חושב שהיא זקוקה לעזרה.‬
‫לא. במיוחד לא היום.‬
‫אני אקח את המשקה הזה.‬
‫הנה. בואו נראה אם התוכנית הצליחה.‬
‫קצת הופתעתי‬ ‫מהאורח הבלתי צפוי של אחר הצהריים.‬
‫המרקיז הוא אדם מעניין מאוד.‬
‫הוא תרבותי וידען.‬
‫ואת אומרת שמיס ביאנדה הכירה ביניכם?‬
‫הוא מעניין, המרקיז, נכון?‬
‫אם את מחבבת אותו, אין לי מה לומר.‬
‫האם עיניי מתעתעות בי,‬ ‫או שכריסטינה מפלרטטת עם סנטיאגו?‬
‫אליסיה, למה שלא תתעסקי בעניינייך‬ ‫ותעזבי אותי בשקט?‬
‫הודות לך, כמעט זרקו אותי מבית משפחת מנסיה.‬
‫ואני לא אפסיק עד שאצליח.‬
‫בסדר גמור.‬
‫את הבאת את זה על עצמך.‬
‫מיס אלבה, מה שלומך?‬
‫את בוודאי הרוסה.‬
‫צר לי על מותה של גברת אמליה,‬ ‫אבל לא הכרתי אותה. את הכרת אותה?‬
‫לא, לא לזה התכוונתי. אף אחד לא סיפר לך?‬
‫טוב, המחזר שלך צריך לספר לך, לא אני.‬
‫אין מה לספר על המחזר שלה.‬
‫את יודעת משהו?‬
‫הוא נעצר אחר הצהריים במסבאה.‬
‫כנראה הוא לא מסתדר עם אלכוהול,‬ ‫והוא נהיה תוקפני. אבל אל תדאגי.‬
‫אני בטוחה שבת הלוויה שלך‬ ‫תבחר יותר בקפידה בפעם הבאה.‬
‫או שאני טועה?‬
‫כבר התנצלתי בפנייך.‬ ‫אבל אף אחד לא ידע שדון חוויאר שותה.‬
‫אני דורשת קפדנות! הרשלנות הזו‬ ‫גורמת לי לאבד את האמון בך.‬
‫אם מיס ביאנדה הייתה…‬
‫את חושבת שהיא תסבול אותך‬ ‫ואת הגחמות המפונקות והילדותיות שלך?‬
‫איך את מעזה להעליב אותי?‬
‫להעליב אותך‬ ‫יהיה לקרוא לך שחצנית, יהירה, טיפ…‬
‫טקס אשכבה מקסים, הלא כך?‬
‫אני דואג לאסתר.‬
‫כמעט כמוך.‬
‫לכן, אולי…‬
‫אני חושב שזה יעשה לה טוב לנשום קצת אוויר.‬
‫לנשום קצת אוויר?‬
‫קצת ניחומים ממני יעשו לה טוב.‬
‫אני יכול לתת לך עוד.‬ ‫-חוצפן!‬
‫אני לא רוצה שתתקרב אליה שוב.‬
‫אבל בנות לוויה רבות מקבלות…‬ ‫-אתה חושב שאני טיפשה?‬
‫תסתלק מכאן תכף ומיד.‬
‫תגיד תודה שאני לא מספרת למר זאפיקו. החוצה!‬
‫למה הוא הולך? מה אמרת לו?‬
‫דון פדרו, אפשר לדבר איתך רגע בפרטיות?‬
‫כל מה שיש לך לומר, את יכולה לומר כאן.‬
‫התעוררה סוגיה אישית שארצה לטפל בה.‬
‫תהיתי אם אוכל ללכת עכשיו,‬ ‫אחרי שהבעתי את תנחומיי.‬
‫את משהו לא ייאמן.‬ ‫העבודה שלך בסכנה, ואת מבקשת ממני טובה.‬
‫אבא, אני זו ששיקרה.‬ ‫-אל תתערבי.‬
‫אני כן. ומה כל זה היה שווה, אבא?‬
‫זה היה נורא. אף אחד לא רצה אותי שם.‬
‫אתה צדקת לחלוטין, אבא.‬
‫זה עולם של גברים.‬
‫לפעמים צריך לחוות דברים כדי לפקוח עיניים.‬
‫זה רק אני, או שזה לא נשמע כל כך תמים?‬
‫זה לטובתה. היא צריכה ללמוד בדרך הקשה.‬
‫מה שאתה עושה לא יעבוד.‬
‫שרה לא תוותר על החלום שלה. אתה יודע למה?‬
‫כי היא עקשנית כמוך.‬
‫לא היה לך איזה עניין לטפל בו?‬
‫לכי לך.‬
‫נתראה מחר.‬
‫את הולכת בלי לומר שלום.‬
‫לפני שתלכי, רק רציתי לספר לך‬ ‫שהחלטתי לכתוב את הליברית.‬
‫בחיי, האיש הזה מבלבל אותי.‬ ‫אני אף פעם לא יודעת מה הוא עומד לעשות.‬
‫את יודעת, יש לך יכולת יוצאת דופן.‬
‫את גורמת לי לחשוב על דברים מחדש ולהשתפר.‬
‫קודם המכתב, ועכשיו זה.‬
‫אני חושב שאת משפיעה לטובה‬ ‫על מישהו… יהיר כמוני.‬
‫אז אתה מודה שאתה יהיר?‬
‫אם את תודי שאת אוהבת להיות צודקת כל הזמן.‬
‫מי לא אוהב? אם אדם תמיד צודק.‬
‫למה אתה מחמיא לי?‬
‫אני לא.‬
‫אני מדבר מהלב,‬ ‫ואני מצפה שתעשי את אותו הדבר.‬
‫באופן מוזר, אני תמיד כנה כשאני לידך.‬
‫גם אם אשאל עלייך ועל המרקיז?‬
‫מה קורה ביניכם?‬ ‫-כלום.‬
‫את משקרת.‬ ‫-היה משהו פעם. כבר אין.‬
‫ואת עדיין משקרת.‬
‫הוא מכיר את אלנה הקודמת.‬
‫אלנה שאני מנסה להשאיר מאחור.‬
‫אז למה את משתמשת בו‬ ‫כדי לגרום לי לקנא בגלל כריסטינה?‬
‫היא רצתה להצית מחדש את רגשותיך.‬
‫המרקיז עזר לי לעשות זאת.‬
‫עכשיו תורך להיות כן. הצלחנו?‬
‫את רוצה שאאמין שיש לה רגשות כלפיי,‬ ‫כשלפני יומיים היא בכתה בגלל אדוארדו?‬
‫אבל היא כבר לא בוכה.‬
‫זה לא אומר שהיא התגברה על זה.‬ ‫-אתה תפספס את ההזדמנות שלך.‬
‫אם אתה מאוהב בה,‬ ‫ואתה מאוהב, למה לא להודות בזה?‬
‫אני מאוהב בה.‬
‫הייתי מאוהב בה.‬
‫במשך הרבה זמן. אבל…‬
‫אדוארדו הגיע,‬ ‫והרגשתי שאני חייב להמשיך הלאה.‬
‫כבר הייתי כמעט מוכן לשכוח מכריסטינה.‬
‫ועכשיו היא חזרה.‬
‫זה…‬
‫כמו גל שממשיך לגרור אותי למטה.‬
‫זה העבר.‬
‫יש לו כוח כזה.‬
‫אז מה אפשר לעשות?‬
‫אין טעם לשחות נגד הזרם.‬
‫לילה טוב, מר טורס.‬
‫אתה תעיר אותה!‬ ‫-אבל היא לא מתה?‬
‫אני מתכוונת לאימא שלך.‬
‫אתה צריך ללכת לישון. שתית יותר מדי.‬
‫את צודקת.‬
‫אבל אני עצוב, אדלה.‬
‫אמליה הייתה הדודה האהובה עליי.‬
‫היא לא הייתה הדודה היחידה שלך?‬ ‫-זה מחמיר את המצב.‬
‫כמעט לא נשארה לי משפחה.‬
‫אני מרגישה בודד, אדלה.‬
‫את מכירה את ההרגשה הזו?‬
‫לא.‬
‫אני לא בטוחה מה זה לדעתך בת לוויה,‬
‫אבל אתה טועה.‬
‫אני לא יודעת למה את כל כך כועסת עליי.‬ ‫הבחור הזה לא ראוי לך.‬
‫גם ניקולס בלטרן לא היה ראוי,‬ ‫או מנואל גיראו.‬
‫תפקידך הוא למצוא לי מחזרים,‬ ‫אבל את רק מבריחה אותם.‬
‫בקצב הזה, אני אגיע לגן עדן עם גברת אמליה.‬
‫הבחור הזה רצה לשלם כדי להיות איתך לבד!‬
‫אני לא מבינה מה כל כך מצחיק.‬ ‫-זה היה רעיון שלי!‬
‫מה?‬
‫אני ביקשתי ממנו.‬
‫כן, אני משועממת לחלוטין.‬
‫אני רוצה לחיות, להרגיש רגשות,‬ ‫ליהנות מהלהט והתשוקה.‬
‫או שאת מבוגרת מדי מכדי לזכור את זה?‬
‫תפקידי הוא למצוא את הגבר המושלם בשבילך,‬ ‫וזה לא דניאל.‬
‫אבל אל תדאגי.‬ ‫אני בטוחה שתמצאי מישהו להתאהב בו בקרוב.‬
‫ואם אמצא,‬
‫אבל זה לא נראה כאילו היא הבינה?‬
‫את תמשיכי להפשיט אותי ולא לעשות כלום?‬
‫אני רואה איך את מסתכלת עליי.‬
‫אולה.‬
‫קדימה.‬
‫זו לא קדיס, אבל…‬
‫"אני רוצה לקום בבוקר‬ ‫ולראות את עץ השקד מחלוני‬
‫"להתעורר איתך, לראות יום חדש‬ ‫ולחיות כמו חלום לידך‬
‫"ולשמוע את קולך ואת מנגינתך לנצח, אהובתי"‬
‫"עטפי אותי בזרועותייך, קר לי"‬
‫לא!‬
‫"ותני לי את אש שפתייך‬
‫"יקירתי"‬
‫לכן אני חושב שהשמרנים ינצחו בבחירות.‬
‫מרטינז קמפוס יודע מה הוא עושה,‬ ‫והוא תמיד ידע.‬
‫דון פדרו, אני צריך ללכת.‬
‫אבל כרגע מזגתי לך משקה.‬
‫כן, אבל אני צריך לערוך מאמר,‬ ‫וכבר מאוחר, אז…‬
‫לאיחוד מחדש.‬
‫שלא היה כל כך מקרי.‬
‫את תמיד מקשה על העניינים,‬ ‫אבל את יודעת שאני אוהב אתגרים.‬
‫אם כי מכתב פרידה היה יכול להיות נחמד.‬
‫העובדה שלקחת את המזוודה שלך‬ ‫הייתה רמז לכך שבחרת לעזוב.‬
‫אני מצטערת.‬
‫תהיי כנה. פשוט נמאס לך משמפניה זולה.‬
‫פחדתי שתצטרך להתחיל לעבוד בגללי.‬
‫הייתי עושה את זה בשבילך.‬
‫סנטיאגו! אני רוצה להתנצל.‬
‫בטח חשבת שיצאתי מדעתי.‬
‫כל העניין עם המרקיז והפלירטוטים שלי.‬
‫הפתעת אותי קצת, כריסטינה, אני לא אשקר.‬
‫אלה מאמצים עקומים להמשיך הלאה.‬
‫אני עדיין מנסה להתגבר על אדוארדו.‬
‫אבל עכשיו זה כואב פחות.‬
‫אתה יודע למה?‬ ‫-למה?‬
‫כי הבנתי שיש לי מזל‬ ‫שיש לי אנשים שאכפת להם ממני, כמוך.‬
‫ואני חושבת שאולי יש סיכוי שאהיה מאושרת.‬
‫אלנה!‬ ‫-למה חזרת?‬
‫ככה את פותרת דברים? בכך שאת בורחת?‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬