Egy ifjú hölgy élete más, mint hiszik.
Elnyomnak minket testben.
- És lélekben. - Elnézést!
A sorsunkról nem mi döntünk.
És ez teljes boldogtalanságot szülhet.
Tejada hercege, a vőlegénye.
Antonio Bianda. Örvendek.
De még a legrosszabb helyzetben is jöhet valami, ami mindent megváltoztat.
És el kell döntenünk, boldogtalanok maradunk-e…
vagy elkezdünk élni.
Mert onnantól kezdve a korábbi életünk elviselhetetlen lesz.
És kénytelenek leszünk lázadni.
Bárcsak mindenki olyan dicséretesen lázadna, mint Sara!
De a legtöbb lázadás ennél banálisabb. Például fütyülünk a szabályokra.
Főleg, ha a gardedámok szabták őket.
Akkor is, ha nem vagyunk tisztában a következményekkel.
DOLORES ELMENEKÜLT AMERIKÁBA
KÉT FÉRJE, HÉT GYEREKE ÉS HÁROM SZERETŐJE VOLT
JACINTÁNAK ELMENT AZ ESZE
AZ ESETÉT TANULMÁNYOZTÁK AZ ELSŐ PSZICHOLÓGIAI LABORATÓRIUMBAN
ADÁBÓL APÁCA LETT
MEGTANULTA A KARAMELLIZÁLT MANDULA KÉSZÍTÉSÉNEK CSÍNJÁT-BÍNJÁT
Most már tudják.
Azért lettem én a legjobb gardedám, mert én tudtam a legjobban elűzni őket.
De úgyis fény derül az igazságra.
És döntenünk kell. Lázadunk vagy behódolunk?
És sajnos az egész életünk ezen a döntésen múlik.
Már értik, miért hazudtam?
BRAVÓ!
IFJÚ HÖLGYEK KÉZIKÖNYVE
3. LECKE: A MÚLT ELMÚLT
Miért hazudott, kisasszony?
Ez az a pillanat, amikor minden elúszhat, és így végezhetem.
ELENA LETT A VÁROS LEGROSSZABB GARDEDÁMJA
SOHA TÖBBÉ NEM KAPOTT MUNKÁT
ANGUSTIAS PEZSGŐVEL ÜNNEPELT
Mióta tud a lányomról?
Jól hallom? Nem mondom, hogy örülök,
de a lányának csak könnyebben megbocsát.
Mire gondol?
A lányai megfelelő odafigyelést igényelnek.
Tőlem első perctől megkapták.
Elég!
Talán nem tudta, hogy Sara összejár azzal az úrral?
De ő a tanárom, apám.
Tudott erről, vagy sem?
- Én kértem, hogy hallgasson. - Kisasszony!
Elnézést kérek, Don Pedro.
- Hazudtam, és… - Én is tudtam róla.
Én is.
Egyikőtök sem gondolt bele, hogy mi lesz a család hírével?
- És ha valaki meglát vele? - Nem láttak meg.
Attól nem kevésbé helytelen és botrányos!
El is mehetek itthonról! Melyik a jobb? Az egyetemre járó vagy a szökevény?
Ne fenyegess!
Miért baj az, hogy tanulni akarok?
Doña Angustias, remekül tanított, ugyanis felvettek.
Komolyan?
Gratulálok!
Örömmel hallom, kisasszony.
Mi lenne, ha nem bátorítaná tovább?
Don Pedro!
Ha megengedi…
ezért részben ön felelős.
És a neje.
Hogy merészeli?
Azt hiszi, hogy a lánya kíváncsisága puszta véletlen?
Hogy a semmiből jött?
Nézzen csak körül!
Tele van könyvekkel és kultúrával, feszületek és szövőszékek helyett.
Három okos, érdeklődő leányt nevelt fel.
Nem csak teázásra képes babákat.
Erre büszkének kellene lennie.
Apám, három év múlva lediplomázom. Aztán igyekszem férjet találni.
A szavamat adom, ha apám is a szavát adja.
Megadja az engedélyt?
Menjen, és valósítsa meg az álmát!
Sok sikert!
A húgom ügyes lesz, igaz?
Természetesen.
Szerencsés, hogy az apjuk engedett. Sosem találkoztam ilyen szenvedéllyel.
A húga intelligens és vakmerő. Semmitől sem ijed meg.
Úttörőnek született.
Ne oda üljön!
Hallani akarom az előadást.
Milyen óránk lesz ma? Kötni tanulunk?
Ezt nem hiszem el. Itt van.
Jó reggelt, hölgyeim!
Mily csodálatos véletlen!
Csakugyan.
Nem is. Az elmúlt hét napban hétszer futottunk össze vele.
Elviselhetetlen.
Udvarolni akar nekem.
De jelen helyzetemben jobb lenne egy olyan udvarló, akiben igazán bízom.
Mint S. úr.
S. úr? Ki az az S. úr?
Gabriel!
Mi az istennyilát művelsz?
A kisasszonyodnak ez kell. Hadd lássák velem! Javít a megítélésén.
Erre semmi szükség. Már van egy jelöltje.
És? Mindenki az elérhetetlenre vágyik. Az irigység mindig hasznos.
Gabriel, ne játszadozz velem!
Ki játszadozik?
Higgyem el, hogy véletlenül futottunk össze?
Hadd segítsek! Nem árulom el senkinek.
Elena!
Te döntesz. Vagy vele randevúzom, vagy veled.
A márki udvarol Cristinának?
Meglepő, hogy végzem a munkámat?
- Jobb, mint ha titkolózgat… - Aliciától hallott Saráról.
Meg akar szabadulni tőlem, de hiába.
- Nem ijeszt meg. - Jó.
Van egy ötletem a márkit illetően.
Használja fel!
Santiago évek óta szereti önt, de kell egy lökés.
Tegye féltékennyé! A márkival menjen Doña Paquitához!
Ez a szezon eseménye.
A kuzinja, Amelia tiszteletére rendezi. Mindenki ott lesz. Santiago is.
Ha meglátja önöket táncolni és nevetni, féltékeny lesz, és szerelmet vall.
És boldogan élnek, míg meg nem halnak.
Én pedig nem kerülök az…
Ugye, milyen jó terv?
Jobb ötletem van.
Miért várjunk?
Meghívjuk a márkit teára.
- Pontos, mint mindig. - Köszönöm, Inés. Teára hívtak.
Santiago!
Szervusz!
Örülök, hogy látlak.
- Hiányoltunk ma reggel, igaz, kisasszony? - Igen.
A húga azt mondta, hogy megöli, amiért lemaradt, idézem:
„eme történelmi pillanatról”.
Meg is érdemeltem volna. Megbeszélésem volt…
- Az újságnál? - Igen, az újságnál.
Történt valami érdekes?
Mióta érdekelnek az újság dolgai?
Minden érdekel, ami veled kapcsolatos.
Egy színházi impresszárió megkért, hogy írjak egy librettót egy zarzuelához.
Imádom a zarzuelákat.
Visszautasítottam.
Túlságosan banálisnak találom ezt a műfajt.
- Tessék? Nem hallottam. - Tegyen úgy, mintha itt sem lennék!
Az lehetetlen, ha ilyen hangokat ad ki. Mi a gond?
Banálisnak nevezte a műfajt. Ez kissé pökhendi.
Pökhendi? Ez öntől már-már bók.
De ha operára kérnék fel, azt elvállalná?
A tömegeknek írni túl alantas?
Nem, csak…
A könnyed műfajok nem illenek hozzám. Regényíró vagyok.
A kisasszony úgy érti, hogy nem kellene elszalasztanod a lehetőségeket.
Így van. Talán élvezetesebb is lenne, ha nem mindig ugyanolyat írna.
Hölgyeim és uram! Baiona márkija.
Kisasszony!
Bájos, mint mindig.
Ez nem az én agyszüleményem.
- Afrikában minden nagyon más. - Hogy lett ekkora szakértője?
Lenyűgöz az emberek viselkedése.
Más kultúrákat tanulmányozva látszik, hogy mi lehetünk a legelmaradottabbak.
Mily szerény! Lemond a címéről, hogy antropológus legyen?
Miért tenném? A pénz és a tudás nem zárja ki egymást.
Vagy önnél igen?
Santiago!
- Igen? - Apám járt Guineában, igaz?
De Guinea nem olyan, mint a primitívebb közösségek.
Van egy falu, ahol a nők választják ki a férjüket.
A szemükkel.
A szemükkel?
A szem sosem hazudik.
Élvezik ezt, igaz?
Pedig a rendes emberek nem kárörvendők.
El akarok látogatni délre.
Az a gyengém.
Cádiz.
Bűbájos hely.
A napfény, a zene, a táncoló emberek, a Santa Marta erőd.
Santa Catalina.
Csak nem ismeri Cádizt?
Éltem ott egy darabig. Ott dolgoztam.
Biztosan nagyon élvezte az ottlétet.
Cseppet sem. Nem volt emlékezetes.
Elnézést a zavarásért!
Távirat érkezett a kisasszonynak Doña Paquitától.
Attól tartok, nem jó hír.
Doña Paquita kuzinja, Doña Amelia
elhunyt.
Ha jól sejtem, családi barát volt.
Amelia?
Nem egészen. Egy családi barátunk férjének a kuzinja volt.
Bajorországban élt. Évente egyszer, ha láttuk.
De elragadó nő volt.
Nyugodjon békében!
Ez jól sikerült.
Megismételjük?
Fel a fejjel, kisasszony!
Most az egyszer nem akarok megszabadulni a gardedámtól.
Torres úr!
További szép délutánt!
Önöknek is!
Bianda kisasszony!
Márki!
Ma este tíz órakor.
Nem megyek el.
Akkor újabb találkozót kérek a kisasszonytól.
Akkor ma este tízkor. De most utoljára.
ZAPICO CSALÁD
Ez a ruha kétszer olyan nehéz.
Nem, csak szokatlan, mert már nem hordasz ilyet.
Önnek sem kellene már.
Mindenképpen elmondom Doña Paquitának, hogy osztozunk a gyászában,
de ha eltelik egy év,
vége a gyásznak.
Kisasszony, gyászolni belül kell.
A ruhánk színe nem jelent semmit.
Nekem jelent.
De legalább most az egyszer
nem baj, hogy feketében vagyok.
Kislányom, már vártunk.
Milyen volt az első napod?
Nagyszerű volt, apám. Pont, ahogy képzeltem.
Miért visel gyászruhát? Meghalt valaki?
Táncolni vágytam, pezsgőt inni, és elfelejteni ezt a napot.
Elnézést!
Legyenek szívesek! Köszönöm!
Megjött az ostyaárus!
Utat, hölgyeim! Megérkezett az ostyaárus!
Attól tartok, a ma estét nehéz lesz felejteni.
Biztos, hogy meghalt?
- Kérem! - Eretnekek!
Lázaro, fiam, győzd meg az atyát! Olyan makacs!
- Megpróbálom. Elnézést! - A kuzinom előtt tisztelgek ezzel.
Őszinte részvétünk, Doña Paquita.
Igazi tragédia. Amelia szíve már nem volt a régi.
- Gregorio atya kiabált? - A plébánosom felháborodott.
Nem tetszett neki a kuzinom búcsúztatója.
- Az utolsó kenetet sem akarta feladni. - Szokatlan ez a virrasztás.
Mit tehetnék?
Nagyon várta az érkezése tiszteletére szervezett agapét.
- Ön igazi szent. - Így van.
Úgy futott, mint az őrült. Nem értem utol.
Nem aggódom miatta.
Annyit adományozok a plébániának, hogy minden bűnt megbocsát.
Most pedig, a kuzinom lelke üdvéért érezzék jól magukat!
És most mi legyen?
Imádkozzunk érte?
Vagy táncoljunk?
Mit néznek?
Nem tudom. De most az egyszer nem engem.
Nem is engem.
Azt hitted, hogy észrevétlen marad az egyetemi kalandod?
Nem, apám. Dehogy.
Itt semmi nem marad észrevétlen, még ha holttest is van a szobában.
Észrevettétek, milyen elegánsan öltöztették fel?
Nem néz ki rosszul.
Ahhoz képest, hogy megölték.
Nem a szívével volt baj?
Azt mondják,
de szerintem Doña Paquita hibája.
Ameliára!
Az afrikai földikürt nyűgöz le a legjobban.
Nincs gyökere.
Csak szára, amivel más növények köré tekeredik.
Elmenjünk egyszer a növénytani múzeumba megnézni néhány metszetet?
Gyilkos virágnak hívják, kuzinom. Úgy bizony. Gyilkosnak.
Mert más növények tápanyagaiból táplálkozik.
Kiszívja belőlük az életet. Kiszárítja őket.
Halálra untatta.
Engem is meg fog ölni, annyit beszél.
Jaj! Menthetetlen vagy, Adela.
A lelkem mélyén sajnálom.
Hát igen. Rajtad kívül csak a kuzinja volt neki.
Ne felejtsd el a fiát!
Szégyentelen. Csak azért van itt, mert mulatság van. Mi másért?
- Mindig a legrosszabbra gondolsz! - Elbájolt.
Csak egy dolgot akar tőled.
Gondolod?
Nem bátorításnak szántam, hanem figyelmeztetésnek.
Mindenki tudja, milyen Lázaro, úgyhogy légy óvatos!
Mesélj, doktornő!
Kevésbé volt mozgalmas a napom, mint ez az estély, te áruló.
Sajnálom. Ennyire rossz volt?
Annyit gondoltam rá, hogy milyen lesz, aztán nem…
Láttam, mit művelsz. El akarod rontani a húgomat?
Szerintem nincs szüksége rám.
Nem. Ma végképp nincs.
Ezt az italt elviszem.
Na tessék!
Lássuk, bevált-e a terv!
Kissé meghökkentett a ma délutáni meglepetésvendég.
A márki nagyon érdekes ember.
Művelt és tájékozott.
És jól emlékszem, hogy Bianda kisasszony mutatta be?
Érdekes ember a márki, igaz?
Ha kedveli, akkor nem szólok semmit.
Káprázik a szemem, vagy Cristina kokettál Santiagóval?
Alicia, foglalkozz inkább a magad dolgával!
Hála neked, majdnem kitették a szűrömet.
Nem állok le, amíg nem sikerül.
Jól van.
Te akartad.
Alba kisasszony, hogy van?
Bizonyára összetört.
Sajnálom, hogy Doña Amelia elhunyt, de nem ismertem. Ön igen?
Nem erre gondoltam. Senki sem szólt önnek?
Bár ezt az udvarlójától kellene hallania.
Nincs mit mondani róla.
Ön tud valamit?
Ma délután letartóztatták egy ivóban.
Úgy tűnik, nem bírja az italt, és erőszakossá válik. De ne aggódjon!
A gardedámja legközelebb bizonyára körültekintőbb lesz. Vagy tévedek?
Elnézést kértem. De senki sem tudta, hogy Don Javier iszik.
Gondosságot várok! A hanyagsága miatt elvész a bizalmam.
Ha Bianda kisasszony…
Azt hiszi, hogy ő elviselné önt és a gyerekes szeszélyeit?
Hogy mer sértegetni?
Akkor sértegetném, ha azt mondanám, hogy gőgös, öntelt, os…
Kellemes virrasztás, nemde?
Aggódom Estherért.
Majdnem annyira, mint ön.
Éppen ezért
talán jót tenne neki egy kis friss levegő.
Friss levegő?
Nem ártana, ha megvigasztalnám.
- Többet is tudok adni. - Arcátlanság!
Soha többé ne menjen a közelébe!
- De sok gardedám elfogadja… - Bolondnak néz?
Azonnal tűnjön innen! Örüljön, hogy nem szólok Zapico úrnak!
Kifelé!
Elmegy? Mit mondott neki?
Don Pedro, beszélhetünk négyszemközt?
Akármit szeretne mondani, itt is megteheti.
Sürgős elintéznivalóm akadt.
Esetleg elmehetek most, hogy már részvétet nyilvánítottam?
Elképesztő. Veszélyben az állása, és képes szívességet kérni.
- Én hazudtam, apám. - Maradj ki ebből!
Nem maradok ki belőle! De mi értelme az egésznek, apám?
Szörnyű volt. Kiközösítettek.
Teljesen igaza volt, apám.
Ez a férfiak világa. A saját szemeddel kellett látnod.
Csak én érzem úgy, hogy itt valami bűzlik?
A saját érdekében kénytelen a maga kárán tanulni.
De ez nem fog működni.
Sara nem fog letenni az álmáról. Tudja, miért?
Mert ugyanolyan makacs, mint ön.
Nem azt mondta, hogy dolga van?
Hát menjen!
Holnap találkozunk.
Látom, köszönés nélkül távozik.
Mielőtt elmegy, el akartam mondani, hogy mégis megírom azt a librettót.
Értetlenül állok Torres úr előtt. Sosem tudom, mire számítsak tőle.
Tudja, van egy különös képessége.
Eléri, hogy átgondoljam a dolgokat. Előbb a levélnél, most ennél.
Úgy vélem, jó hatással van egy ilyen pökhendi alakra, mint én.
Tehát elismeri, hogy pökhendi?
És ön, hogy szereti, ha mindig igaza van?
Ki ne szeretné? Ha mindig igaza van.
Mondja csak: miért hízeleg?
Nem hízelgek.
Csak őszinte vagyok, és ugyanezt várom öntől is.
Furcsamód önnel mindig őszinte vagyok.
A márkival való kapcsolatáról is?
- Mi van önök között? - Semmi.
- Hazudik. - Régen volt köztünk valami.
Még mindig hazudik.
Ő a régi Elenát ismeri.
Akit próbálok hátrahagyni.
Akkor miért vele próbál féltékennyé tenni?
Cristina fel akarta szítani a lángot. A márki segített ebben.
Most ön legyen őszinte! Sikerrel jártunk?
Érez irántam valamit, miközben két napja még Eduardo miatt sírt?
De már nem sír miatta.
- Attól még nincs túl rajta. - Elszalasztja a lehetőséget.
Ha szerelmes belé, márpedig az, akkor miért nem ismeri be?
Az vagyok.
Voltam.
Sokáig. De…
Aztán jött Eduardo, és úgy éreztem, tovább kell lépnem.
Már eljutottam odáig, hogy elfelejtsem Cristinát.
Erre most visszatért.
Mintha…
egy hullám folyton a víz alá rántana.
Ez a múlt ereje.
Az képes erre.
És mit lehet tenni?
Ne ússzon az árral szemben!
Jó éjszakát, Torres úr!
- Még felébreszti! - Nem halt meg?
Mármint az anyját.
Le kellene feküdnie. Túl sokat ivott.
Igaza van.
De szomorú vagyok, Adela.
Amelia volt a kedvenc nénikém.
Nem ő volt az egyetlen?
Ettől még rosszabb.
Alig maradtak rokonaim.
Magányos vagyok, Adela.
Tudja, milyen érzés?
Nem.
Nem tudom, ön szerint mi egy gardedám feladata,
de az biztos, hogy félreérti.
Nem tudom, miért haragszik rám ennyire. Az a fiú nem méltó önhöz.
Ahogy Nicolás Beltrán és Manuel Guirao sem.
Az a dolga, hogy kérőket keressen, de csak elijeszti őket.
- Meghalok, mire kiházasít. - Pénzért akart kettesben lenni önnel.
- Nem értem, mi olyan vicces. - Én találtam ki.
Tessék?
Én kértem meg rá. Igen. Szörnyen unatkozom.
Élni akarok. Érzelmeket akarok. Élvezni a lángoló szenvedélyt.
Már nem is emlékszik erre?
Én a tökéletes férfit keresem önnek, és Daniel nem az.
De biztosan hamar talál valakit, akibe beleszeret.
És ha már találtam valakit, de az illető nem veszi észre?
Meddig fog némán vetkőztetni? Látom, hogy néz rám. Nem vagyok együgyű.
Jó estét!
Menjünk!
Nem Cádiz, de…
Reggel bár arra kelnék az álmomból Hogy a mandulafát látom az ablakomból
Egy új napot töltsünk kettesben És ébren is álmodjak melletted
És a te hangod és dalod csengjen A fülemben, szerelmem
Ölelj át szorosan Mert úgy fázom
Ne!
És csókolj meg forró ajkaiddal
Drágaságom
Ebből gondolom, hogy a konzervatívok nyerik a választást.
Martínez Campos tudja, mit csinál. Mindig is tudta.
Don Pedro, mennem kell.
Most töltöttem ki az italt.
Igen, de át kell néznem egy cikket, és későre jár, így hát…
Az újra egymásra találásra.
Bár kevésbé véletlenszerű.
Megnehezíted a dolgot, de szeretem a kihívásokat, tudod.
Habár egy búcsúlevél jólesett volna.
Elvitted a kofferedet, így sejtettem, hogy önként mentél el.
Sajnálom.
Valld be, hogy ráuntál az olcsó pezsgőre!
Féltem, hogy kénytelen leszel dolgozni.
Érted megtettem volna.
Santiago! Szeretnék bocsánatot kérni.
Bizonyára azt hitted, hogy elment az eszem.
Amiatt, hogy a márkival kokettáltam.
Nos, megleptél, Cristina, nem tagadom.
Bátortalan kísérlet volt a továbblépésre.
Még bánatos vagyok.
De már kevésbé fáj.
- Tudod, miért? - Miért?
Mert rájöttem, hogy szerencsére van, akinek fontos vagyok.
És van rá esély, hogy még lehetek boldog.
- Elena! - Miért jöttél vissza?
Mindig ez a megoldás? Hogy elmenekülsz?
A feliratot fordította: Gribovszki Réka