Să fii domnișoară nu e simplu.
Îți chinuie corpul.
Și spiritul.
Nu-ți alegi tu destinul. Și asta te poate face foarte nefericită.
Ducele de Tejada, logodnicul dv.
Antonio Bianda. Încântat!
Dar uneori, în situații vitrege, se întâmplă ceva ce schimbă tot.
Și ai de ales între nefericire…
și viață.
Fiindcă atunci, viața dinainte devine insuportabilă.
Și nu poți să nu te răzvrătești.
De-ar fi toate actele de revoltă lăudabile ca al Sarei!
Majoritatea sunt triviale, de pildă, să ignori sfaturile și regulile.
Mai ales ale însoțitoarelor.
Deși nici nu-ți dai seama de consecințe.
DOLORES A PLECAT ÎN AMERICA.
A AVUT DOI SOȚI, ȘAPTE COPII ȘI TREI AMANȚI.
JACINTA A ÎNNEBUNIT.
CAZUL I-A FOST STUDIAT LA LABORATORUL DE PSIHOLOGIE DE LA LEIPZIG.
ADA S-A CĂLUGĂRIT.
E EXPERTĂ ÎN MIGDALELE CARAMELIZATE.
Acum știți.
Sunt cea mai bună însoțitoare fiindcă mă pricepeam să scap de ele.
Dar adevărul se află întotdeauna.
Și trebuie să alegi: revoltă sau supunere?
Din păcate, toată viața depinde de decizia aia.
Înțelegeți de ce am mințit?
MANUAL PENTRU DOMNIȘOARE
LECȚIA 3: TRECUTUL E UN CAPITOL ÎNCHEIAT
De ce m-ați mințit, dră Bianda?
Acum viața mea ar putea să se ducă de râpă și să sfârșească așa.
ELENA A AJUNS CEA MAI SLABĂ ÎNSOȚITOARE DIN ORAȘ.
NU A MAI MUNCIT NICIODATĂ.
ANGUSTIAS A SĂRBĂTORIT CU ȘAMPANIE.
De când știți de fiica mea?
A zis „fiică”? Nu spun că mă bucur, dar e mai simplu să-ți ierți copilul. Nu?
La ce vă referiți?
- De fete trebuie să te ocupi serios. - Și asta fac de când sunt aici.
Ajunge!
Adică nu știați că Sara se vede cu bărbatul ăla?
Tată, mi-e profesor.
Știați sau nu, dră Bianda?
- I-am zis să țină secret. - Domnișoară!
Iertați-mă, don Pedro!
- Am mințit… - Și eu știam.
Și eu.
Nu v-ați gândit niciuna la reputația familiei?
- Dacă te vede cineva? - Nu m-a văzut nimeni.
Nu e mai puțin greșit! Sau scandalos!
Plec de acasă dacă trebuie!
Ce preferi, scandalul fiicei studente sau fugare?
Nu mă amenința!
De ce e așa de rău să vrei să înveți?
Doña Angustias, m-au ajutat lecțiile dv., fiindcă am luat examenul.
Serios?
Felicitări!
Mă bucur mult, domnișoară.
Încetați cu încurajările!
Don Pedro!
Dacă-mi permiteți…
Și dv. sunteți răspunzător.
Și soția dumneavoastră.
Cum îndrăzniți?
Curiozitatea fiicei dv. nu e o coincidență.
N-a apărut din senin.
Uitați ce casă aveți!
E plină de cultură. Altele sunt pline de crucifixe și războaie de țesut.
Ați crescut fiice pline de curiozitate, nu bibelouri, care doar beau ceai.
Ar trebui să fiți mândru.
Tată, absolv în trei ani. Mă voi strădui să-mi găsesc un soț.
Îți dau cuvântul meu dacă mi-l dai și tu pe al tău.
Îmi dai voie?
Mergeți și îndepliniți-vă visul.
Succes!
Sora mea se va descurca, nu?
Desigur.
Noroc că tatăl dv. a încuviințat!
N-am mai cunoscut pe nimeni așa de pasionat.
Sora dv. e inteligentă și îndrăzneață.
Nimic n-o sperie.
E o pionieră înnăscută.
Nu acolo.
Vreau să aud prelegerea.
Azi ce avem? Curs de tricotaj?
Nu pot să cred! E acolo.
Bună dimineața, domnișoarelor! Ce coincidență minunată!
Așa este.
Ba nu e. L-am întâlnit de șapte ori în șapte zile.
E insuportabil.
Încearcă să mă curteze.
Dar în împrejurările astea, e bine să fie un om de încredere.
Precum dl S.
Domnul S.? Cine e domnul S.?
Gabriel!
Ce naiba faci?
De asta are nevoie domnișoara ta. Cu mine își spală reputația.
Nu e nevoie. Deja se gândește la altcineva.
Și? Mereu îți dorești ce nu ai. Gelozia e utilă.
- Gabriel, nu te juca cu mine. - Cine se joacă?
Vrei să cred că ne-am întâlnit întâmplător?
Lasă-mă să te ajut. N-am să suflu o vorbă.
Elena…
Decizia îți aparține. Mă întâlnesc cu ea sau cu tine.
- O curtează un marchiz pe Cristina? - Vă miră că îmi fac treaba?
- Mai bine decât să aveți secrete… - Alicia v-a spus de Sara.
Încercați să mă concediați. Nu veți reuși.
- Nu mă speriați. - Mai bine.
Am o idee în legătură cu marchizul.
Să ne folosim de el!
Santiago vă iubește, dar îi trebuie un ghiont. Gelozia.
Mergeți cu marchizul la petrecerea Paquitei.
E evenimentul sezonului, în cinstea verișoarei Amelia.
Vine toată lumea, inclusiv Santiago.
Vă va vedea dansând și râzând, va fi gelos și vă va mărturisi iubirea.
Și toată lumea va fi fericită.
Iar eu evit să ajung…
Nu e un plan minunat?
Am o idee mai bună.
De ce să așteptăm?
Îl invităm pe marchiz la ceai.
- Punctual, ca de obicei. - Mersi! Mă așteaptă la ceai.
Santiago!
Bună!
Mă bucur să te văd.
Ne-ai lipsit azi-dimineață, nu, dră Bianda?
Așa e.
Sora ei vă ucide, căci ați pierdut, citez: „O clipă istorică pentru femeia spaniolă.”
Ar fi fost pe merit. Am avut o ședință…
- La ziar? - Da.
Ceva interesant?
De când te interesează ziarul?
Mă interesează tot ce ține de tine.
Un producător de teatru m-a solicitat să scriu libretul unei zarzuele.
- Îmi plac la nebunie zarzuelele. - L-am refuzat.
Genul ăsta mi se pare cam… banal.
Poftim? Nu v-am auzit.
Prefaceți-vă că nu sunt aici.
Imposibil, la câte fornăieli scoateți! Ce e?
Ați zis că zarzuela e banală. Mi se pare o aroganță.
- Fiind din partea dv., e un compliment. - Dacă era o operă, acceptați, nu?
- E nedemn să scrii pentru oamenii simpli? - Nu, pur și simplu…
Genurile populare nu sunt stilul meu. Eu sunt romancier.
Dra Bianda vrea să spună că poate n-ar trebui să ratezi ocazia.
Așa e. Poate va fi mai plăcut decât să scrieți mereu același lucru.
Marchizul de Bayona.
Domnișoară!
Sunteți încântătoare.
Nu, nu inventez nimic.
În Africa e totul diferit.
- Cum de știți așa de bine? - Mă fascinează comportamentul uman.
Dacă studiezi alte culturi,
înțelegi că noi am putea fi cei mai înapoiați.
Ce modest sunteți!
- Lăsați marchizatul pentru antropologie? - De ce?
Pot combina banii și cunoașterea.
Dumneavoastră nu?
Santiago!
- Da. - Tata a fost în Guineea, nu?
Guineea nu seamănă cu comunitățile mai primitive.
De exemplu, e un sat în care femeile își aleg soții.
Cu ochii.
Cu ochii?
Ochii nu mint niciodată.
Vă delectați cu asta, nu-i așa?
Oamenii cumsecade nu fac așa ceva.
Vreau să vizitez sudul. E slăbiciunea mea.
Cádiz.
E un loc care te vrăjește.
Lumina, muzica, oamenii care dansează, castelul Santa Marta…
Santa Catalina.
Cunoașteți orașul?
Am locuit un timp acolo. Pentru serviciu.
- Sigur v-a făcut plăcere șederea acolo. - Deloc. Nu a fost memorabilă.
Iertați întreruperea.
Domnișoara are o telegramă de la doña Paquita.
Din păcate, nu sunt vești bune.
Verișoara dumneaei, doña Amelia, a murit.
- Era prietenă de familie, presupun. - Amelia?
Nu chiar. Era soția vărului soțului unei prietene de familie.
Locuia în Bavaria, o vedeam o dată pe an. Dar era încântătoare.
Odihnească-se în pace!
A mers bine.
O mai facem o dată?
Înveseliți-vă, dră Bianda!
Măcar o dată nu vreau să scap de însoțitoare.
Domnule Torres…
- O după-amiază plăcută! - La fel și dv.
Dră Bianda…
Dle marchiz…
La noapte, la ora 22:00.
Nu vin.
Atunci am să cer să-i mai fac o vizită.
La noapte, la ora 22:00, dar e ultima oară.
FAMILIA ZAPICO
Hainele astea par mult mai grele.
Sunt la fel de grele, dar ai uitat, fiindcă nu le mai porți.
Nici dv. n-ar trebui să le purtați.
O să-i amintesc doñei Paquita că suntem alături de ea.
Dar după un an,
„adio și-un praz verde!”
Domnișoară, suferința o ai în suflet.
Nu contează culoarea hainelor.
Pentru mine, da.
Dar măcar o dată,
nu va deranja pe nimeni.
Draga mea, te așteptam.
Cum a fost prima zi?
Fantastic, tată! Exact cum îmi imaginam.
Tată, de ce porți doliu? A murit cineva?
Voiam să dansez, să beau șampanie și să uit de ziua asta.
Scuzați-mă!
Iertați-mă! Mulțumesc!
Vânzătorul de rulouri de napolitană!
Faceți loc, a sosit vânzătorul de rulouri de napolitană!
Cred că în seara asta va fi greu să uitați.
Sigur a murit doña Amelia?
- Vă rog. - Ereticilor!
Lázaro, convinge-l tu. E așa de încăpățânat!
Încerc. Iertați-mă.
- E un omagiu verișoarei mele. - Condoleanțe, doña Paquita!
O mare tragedie. Nu mai avea inima chiar așa de sănătoasă.
- Era don Gregorio? - Preotul meu.
S-a făcut foc când a văzut petrecerea pentru verișoara mea.
Era cât pe ce să nu-i facă maslul.
Ce-i drept, e un priveghi neobișnuit.
Ce era să fac?
Ea abia aștepta această agapă de bun-venit.
- Sunteți bună de pus la rană. - Da.
Fugea mâncând pământul. N-am putut să-l prind.
Nu el mă îngrijorează.
La cât donez bisericii, îmi iartă orice păcat.
Acum, distrați-vă pentru sufletul verișoarei mele!
Și acum ce facem?
Ne rugăm pentru ea?
Sau dansăm?
La ce se uită?
Nu știu. Dar măcar acum nu cred că la mine.
Nici la mine.
Te așteptai ca aventura ta universitară să treacă neobservată?
Nu, tată, sigur că nu.
Aici nimic nu trece neobservat, nici măcar cu un mort în cameră.
Ați băgat de seamă ce elegant au îmbrăcat-o?
Nu arată rău.
Mai ales pentru un om ucis.
- Am auzit că a fost inima. - Așa au spus, dar…
Eu cred că a fost doña Paquita.
În cinstea Ameliei!
Pe mine mă fascinează Hydnora africana.
Nu are rădăcini.
Doar tulpini care se înfășoară pe după alte plante.
Ai vrea să mergi la Muzeul Botanic să vezi gravurile cu ea?
I se spune „floarea ucigașă”, verișoară. Da, ucigașă.
Fiindcă se hrănește cu nutrienții altor plante.
Suge viața din ele și ajung iască.
A plictisit-o până a omorât-o. Și vorbăria ei o să mă omoare și pe mine.
Ești groaznică, Adela.
De fapt, mi-e milă de ea.
Da. Vă avea doar pe tine și pe verișoara ei.
Nu uita de fiul ei.
E un nerușinat. A venit doar pentru petrecere.
- De ce altceva? - Ești tu neîncrezătoare.
- Te-a vrăjit. - Vrea un singur lucru de la tine.
Așa crezi?
Nu ți-am zis ca să te bucuri, ci ca să fii în gardă.
Toată lumea știe cum e Lázaro, așa că ai grijă.
- Cum a fost, dnă doctor? - Nu atâta voioșie ca aici.
Trădătorule!
Îmi pare rău. Așa de rău a fost?
M-am gândit atât de mult la asta, încât apoi…
- Te-am văzut. Încerci să-mi corupi sora? - Nu cred că are nevoie de ajutor.
Nu. Cu atât mai puțin azi.
Beau eu paharul ăsta.
Bun. Să vedem dacă a dat roade.
M-a mirat puțin invitatul-surpriză din după-amiaza asta.
Marchizul e un om foarte interesant.
E cultivat și versat.
Zici că ți l-a prezentat dra Bianda?
E interesant marchizul. Dacă-ți place, n-am nimic de zis.
Mi se pare mie sau Cristina flirtează cu Santiago?
Vezi-ți de treabă și lasă-mă în pace.
Din cauza ta, era să mă dea afară familia.
N-o să mă opresc până nu reușesc.
Bine.
Ți-ai căutat-o.
Dră Alba, ce faceți? Probabil sunteți distrusă.
Îmi pare rău pentru doña Amelia, dar nu o cunoșteam. Dv. o cunoșteați?
Nu mă refeream la asta. Nu v-a anunțat nimeni?
- Ar trebui să vă spună pretendentul dv. - Nu e nimic de spus despre el.
Știți dv. ceva?
A fost arestat la tavernă. Nu ține la băutură, devine violent.
Dar nu vă faceți griji.
Însoțitoarea dv. va alege mai bine data viitoare. Sau poate mă înșel.
Mi-am cerut scuze. Nu știa nimeni că don Javier bea.
Vă cer rigoare! Mi-am pierdut încrederea în dv.
Dra Bianda ar fi…
Credeți că v-ar suporta capriciile de copil răsfățat?
Mă jigniți?
V-aș jigni dacă v-aș zice „îngâmfată”, „fudulă”…
Frumos priveghi, nu-i așa?
Îmi fac griji pentru Esther, aproape la fel de mult ca dv.
Poate că de aceea
i-ar prinde bine puțin aer curat.
Aer curat?
Puțină consolare.
- Dacă nu ajunge… - Câtă nerușinare!
Să nu vă mai apropiați de ea!
- Multe însoțitoare… - Mă credeți proastă?
Plecați de aici imediat!
Ziceți mersi că nu-i spun dlui Zapico. Afară!
De ce pleacă? Ce i-ați spus?
- Don Pedro, putem vorbi între patru ochi? - Îmi puteți spune aici.
Am o problemă personală. Pot să plec, acum că mi-am prezentat omagiile?
Incredibil! Postul vă e în pericol, dar cereți favoruri.
- Tată, eu am mințit. - Nu te amesteca!
Ba da. Și pentru ce, tată? A fost groaznic. M-am simțit în plus.
Ați avut dreptate, tată.
E o lume a bărbaților. Experiența ne deschide ochii.
Mi se pare mie sau asta era cu tâlc?
E spre binele ei. Trebuie să învețe din greșeli.
Ce faceți nu va da roade.
Sara nu va renunța la visul ei. Știți de ce? E încăpățânată ca dv.
Nu cumva aveați treabă?
Duceți-vă.
Ne vedem mâine!
Plecați pe furiș?
Înainte să plecați, voiam să vă spun că o să scriu libretul.
Omul ăsta mă descumpănește. Niciodată nu știu ce va face.
Aveți o calitate ciudată.
Mă faceți să meditez și să aleg bine. Întâi scrisoarea, acum asta…
Cred că sunteți o influență pozitivă pentru un arogant ca mine.
- Recunoașteți că sunteți arogant? - Și dv., că vă place să aveți dreptate?
Cui nu-i place? Dacă are mereu dreptate.
- De ce mă măguliți? - Nu vă măgulesc.
Sunt sincer și sper să fiți și dv.
Ciudat e că așa sunt mereu cu dv.
Sunteți și dacă întreb de marchiz?
- Ce e între dv. și el? - Nimic.
- Mințiți. - A fost, dar nu mai e.
Iar mințiți.
O cunoaște pe vechea Elena, cea pe care încerc s-o uit.
- Și de ce mă faceți gelos pe Cristina? - Voia să vă retrezească sentimentele.
Marchizul m-a ajutat.
Acum fiți și dv. sincer: am reușit?
Ține la mine, dar acum două zile plângea după Eduardo?
Nu mai plânge.
- Asta nu înseamnă că i-a trecut. - Pierdeți ocazia.
Dacă sunteți îndrăgostit de ea, și sunteți, de ce nu recunoașteți?
Sunt.
Am fost.
Mult timp. Dar…
A apărut Eduardo și mi-am văzut de viață.
Era cât pe ce s-o uit pe Cristina. Cât pe ce.
Acum s-a întors.
E…
E ca un val care mă tot scufundă.
Așa e trecutul.
Are puterea asta.
Ce se poate face?
Nu are rost să înoți împotriva curentului.
Noapte bună, dle Torres!
- Să n-o treziți. - N-a murit?
Pe mama dv.
Ar trebui să vă culcați. Ați băut prea mult.
Ai dreptate.
Dar sunt trist, Adela.
Era mătușa mea preferată.
- Nu era singura dv. mătușă? - Și mai rău!
Aproape că nu mai am rude.
Mă simt singur, Adela.
Cunoașteți sentimentul?
Nu! Nu știu ce credeați că e o însoțitoare, dar vă înșelați.
Nu știu de ce sunteți supărată pe mine. Băiatul ăla nu vă merită.
Nici Nicolás Beltrán, nici Manuel Guirao.
Trebuie să-mi găsiți pretendenți, dar dv. doar îi speriați.
- O să ajung lângă doña Amelia. - M-a plătit să vă las cu el.
- Nu știu ce e de râs. - A fost ideea mea.
Poftim?
Eu i-am spus. Da, mor de plictiseală.
Vreau să trăiesc, să simt, să mă bucur de ardoare, pasiune.
Sau cu vârsta, ați uitat?
Trebuie să vă găsesc bărbatul perfect, și Daniel nu e.
Sigur veți găsi un om de care să vă îndrăgostiți.
Și dacă am găsit,
dar ea nu-și dă seama?
Mă mai dezbrăcați mult fără să faceți nimic? Văd cum mă priviți.
Haide!
Nu e Cádiz, dar…
Vreau să mă trezesc în zori mereu Și să văd migdalul de la fereastră
Să mă trezesc cu tine, să văd o nouă zi Și, doamna mea, să trăim un vis împreună
Să-ți ascult veșnic glasul Și melodia, iubita mea
Acoperă-mă cu brațele Fiindcă mi-este frig
Nu!
Și dă-mi para buzelor tale
Iubita mea
De-aia cred că vor câștiga conservatorii alegerile.
Martínez Campos știe ce face și a știut dintotdeauna.
Don Pedro, trebuie să plec.
Ți-am umplut paharul.
Da, dar trebuie să revizuiesc un articol și e târziu, așa că…
În cinstea revederilor!
Nu chiar întâmplătoare.
Mereu mă pui în dificultate, dar îmi plac provocările.
Deși n-ar fi fost rău să-ți iei rămas-bun.
Ți-ai luat valiza și a fost un semn că ai ales să pleci.
Îmi pare rău.
Spune adevărul. Te-ai săturat de șampania ieftină.
- Nu voiam să fii nevoit să muncești. - Pentru tine, aș fi făcut-o.
Santiago! Vreau să-mi cer iertare.
Probabil ai crezut c-am înnebunit.
Povestea cu marchizul și cu flirtul…
E drept, m-a mirat puțin, Cristina.
Fac eforturi să-mi văd de viață.
Încă nu l-am uitat pe Eduardo. Dar acum mă doare mai puțin.
- Știi de ce? - De ce?
Mi-am dat seama că sunt oameni care țin la mine. Ca tine.
Și mă gândesc că poate am șanse să fiu fericită.
- Elena! - De ce te-ai întors?
Așa rezolvi problemele, fugind?
Subtitrarea: Mariana Piroteală