‫לא, אתם לא טועים.‬
‫אתם צופים בסדרה "בנות הלוויה" בנטפליקס.‬
‫וכן, זו עדיין קומדיה.‬
‫- ת.נ.צ.ב.ה -‬
‫- בנות הלוויה -‬
‫- שיעור מס' 5: הישארי נאמנה לגבירה שלך -‬
‫כדי לעזור לכם להבין מה קורה,‬
‫בואו נחזור לסיפור האהבה שלנו,‬ ‫12 שעות קודם לכן.‬
‫כאשר הגיבור שלנו יוצא מהעבודה,‬ ‫מבלי לדעת שעוקבים אחריו.‬
‫סנטיאגו!‬ ‫-מיס ביאנדה.‬
‫אתה באמת צריך אופניים?‬ ‫אתה הולך כל כך מהר.‬
‫אין פלא, עם הרגליים האלה…‬
‫מעניין מאוד. באת לדבר על הרגליים שלי?‬
‫לא, באתי לדבר על מה שאמרת לכריסטינה.‬
‫יצאת מדעתך?‬ ‫-להיות כן זה לצאת מדעתי?‬
‫מה ציפית שאעשה? שאשתוק?‬
‫שאכנס למלכודת ששתיכן טמנתן?‬
‫סנטיאגו!‬
‫ברור לי שזה לא היה הוגן כלפיך.‬
‫זה לא היה הוגן כלפי שלושתנו.‬
‫ואת יודעת למה לא סיפרתי לכריסטינה‬ ‫כלפי מי יש לי רגשות.‬
‫לא, אני לא יודעת.‬ ‫-את באמת תכריחי אותי לומר את זה?‬
‫לא, אני לא אכריח אותך לומר כלום.‬
‫נישקת אותי.‬
‫אתה מוכן להפסיק לייחס לזה חשיבות?‬ ‫-זה חשוב.‬
‫לא. זו הייתה סתם גחמה רגעית.‬
‫אני כבר בקושי זוכרת את זה.‬
‫אז לא מזיק אם אנשק אותך שוב.‬
‫ואני הפחדן.‬
‫אתה לא מבין מה יקרה לי אם כריסטינה תגלה?‬
‫אם כריסטינה תגלה,‬ ‫אני אאבד את המשפחה היחידה שנותרה לי.‬
‫אבל עדיין יהיה לך גג מעל הראש. לי לא.‬
‫אם כריסטינה תגלה ותחשוף את זה,‬ ‫לעולם לא אמצא שוב עבודה.‬
‫אני מצטער.‬
‫עכשיו תישבע שלא תאמר כלום.‬
‫אני מבטיח. אבל אני לא יכול להבטיח‬ ‫שהרגשות שיש לי כלפייך ייעלמו.‬
‫וגם שלך.‬
‫אמרתי לך שאין לי רגשות כלפיך.‬
‫את נשבעת?‬
‫באמת, אני כזאת טיפשה.‬
‫למה הוא תמיד אומר את המילה האחרונה?‬
‫יש משהו חדש הבוקר?‬
‫עקבתי אחרי סנטיאגו, ואין זכר לאישה האחרת.‬
‫אמרתי לך. מיס ביאנדה‬ ‫היא הבלשית הכי גרועה שיכולת למצוא.‬
‫למה לא להיעזר במומחית בתחום?‬
‫קרלוטה, אולי תאפשרי למבוגרים‬ ‫לדון בענייני מבוגרים?‬
‫כרצונך.‬
‫אני רק רוצה שתדעי ש… הצעתי עומדת בעינה.‬
‫מיס ביאנדה, האם התפללת לישועתך‬ ‫במהלך תשעת הימים?‬
‫זה בזבוז זמן.‬
‫גורלי כבר נחרץ.‬ ‫-את נהנית, אחותי?‬
‫לשלוח את מיס ביאנדה‬ ‫לרגל אחרי סנטיאגו זה טירוף, אחותי.‬
‫ומה אם הקשר של סנטיאגו‬ ‫עם האישה האחרת הוא שונה?‬
‫שונה?‬
‫באיזה מובן?‬
‫יכול להיות שזה באמצעות מכתבים.‬
‫אולי היא לא גרה כאן…‬ ‫-די לנתח את זה בלי סוף, מיס.‬
‫אני לא יכולה לאבד אותו.‬
‫אני חייבת לדעת מי זו האישה האחרת.‬
‫- האישה האחרת -‬
‫למעשה,‬
‫אנחנו יוצאות.‬
‫מיס, אני חושבת שזה יוצא משליטה.‬
‫אני בוודאי אמצא רמז לגבי היריבה שלי בביתו.‬
‫הייתי "האישה האחרת". עכשיו אני "היריבה".‬
‫מה יהיה הדבר הבא?‬
‫אלנה.‬
‫אני אמצא אותה,‬ ‫אפילו אם אצטרך להיכנס לגוב האריות.‬
‫איך תיכנסי? מר טורס לא בבית כרגע.‬
‫סליחה, חואנה.‬
‫עמדנו לאכול מאפים בבית הקפה,‬
‫כששפכתי את התה שלי, ו…‬
‫תראי אותי.‬
‫אקח אותך לחדר השירותים, יקירתי.‬
‫אל תדאגי. אני אסתדר עם זה.‬
‫חואנה, האם תואילי בטובך להביא לי כוס מים?‬
‫אני צמאה מאוד.‬
‫את יודעת,‬ ‫הייתי בטוחה שתבואי לבקר את סנטי שלי‬
‫כדי לדבר איתו‬ ‫אחרי מה שקרה בפעם האחרונה שהיית כאן.‬
‫את יודעת.‬
‫הנשיקה!‬
‫מה את רוצה?‬
‫אני לא רוצה שהגברת הצעירה תשמע.‬
‫זה הכסף שלו?‬ ‫-אני לא זונה, גברת חואנה.‬
‫אז למה נישקת אותו?‬ ‫-הוא נישק אותי!‬
‫שהגברת הצעירה לא תשמע.‬
‫כבר הבהרתי לאדון הצעיר שלך‬ ‫שאין לי שום עניין בו.‬
‫הוא החליט שהוא רוצה אותך.‬ ‫-זה בגלל שהוא עקשן.‬
‫כן, הוא עקשן, בהחלט.‬
‫וחכמולוג.‬ ‫-כן, גם זה.‬
‫אל תשני את הנושא.‬ ‫אם את לא אוהבת אותו, תאמרי לו.‬
‫בואי נשים סוף לשטויות האלה אחת ולתמיד.‬
‫מוכנה!‬
‫נפלא.‬
‫אבל לא הוצאת את הכתם, יקירתי.‬
‫לכן כדאי שנלך הביתה,‬ ‫כדי שאוכל להחליף בגדים.‬
‫אבל תודה בכל מקרה, חואנה. את נהדרת.‬
‫שנלך, מיס ביאנדה?‬ ‫-קדימה.‬
‫לא מצאתי מכתבים. אבל…‬
‫זה שייך לה. אני בטוחה בזה.‬
‫אני לא פחדן!‬ ‫-תוכיח!‬
‫זה שלך.‬
‫בטח שכחתי אותה לפני כמה ימים.‬
‫כשהלכת לשאול למה הוא לא בא לבקר אותי.‬
‫אני חוששת שאני אובססיבית לנושא הזה.‬
‫אם אאבד את סנטיאגו, נהיה לבדנו.‬
‫אתם לא.‬
‫אני מבטיחה לך.‬
‫כי אני אדאג שזה לא יקרה.‬
‫סנטיאגו עקשן, אבל גם אני.‬
‫ויש לי דרך מצוינת לגרום לו לשנות את דעתו.‬
‫מיס קסאס?‬
‫שאלתי באיזה חדר אתה מתאכסן.‬
‫הבאתי לך את זה.‬
‫תודה. יפה מאוד מצידך.‬
‫תאמרי לי, מה מביא אותך לכאן?‬
‫נראית מאוד מדוכדך באותו יום.‬
‫רציתי לוודא שאתה בסדר.‬
‫אפשר?‬ ‫-כמובן.‬
‫סליחה.‬
‫גבריאל.‬
‫גבריאל, זו אני.‬
‫זה דחוף.‬
‫אליסיה, תישארי כאן, בבקשה.‬
‫כמובן.‬
‫כן.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫עברו כמה ימים מאז שדיברנו,‬ ‫אבל אני צריכה טובה.‬
‫אתה זוכר את מר טורס?‬ ‫-כן, הפושטק שמשרבט.‬
‫הוא לא מצליח להחליט לגבי מיס מנסיה.‬
‫כי הוא מחבב אותך. זה ברור לחלוטין.‬
‫אם הוא יראה אותנו יחד,‬ ‫הוא עשוי לאבד עניין.‬
‫שלום, אלנה.‬
‫זה לא מה שאת חושבת.‬ ‫-לא, זה הרבה יותר גרוע.‬
‫עליתי עלייך.‬
‫את משתעשעת עם המחזר לשעבר של הגברת שלך.‬
‫תודה לאל שהיא לא שמעה מה שאמרנו במסדרון.‬ ‫-ספרי לי.‬
‫גבריאל ואני מכירים מזה זמן מה.‬
‫את חושבת שלא סיפרתי לכריסטינה?‬ ‫היא יותר מבינה מהגברת שלך.‬
‫גברתי לשעבר. את זוכרת? גרמת לפיטוריי.‬
‫אני לא סטרתי לאלבה.‬ ‫אחרת, לא היית מאבדת את עבודתך.‬
‫את גרמת לזה.‬
‫דון פדרו כמעט פיטר אותי‬ ‫בגלל המזימות שלך ושל אנגוסטיאס.‬
‫אני רוצה את העבודה שלך.‬
‫אעשה כל מה שיידרש עד שאשיג אותה.‬
‫אינס.‬
‫בשביל מי הקופסה הזו?‬
‫בשביל מיס קרלוטה.‬
‫קרלוטה?‬
‫תני לי. אני אקח אותה אליה.‬
‫מיס, יש לי המון מה לעשות.‬
‫טוב. ישר קדימה.‬
‫קרלוטה!‬
‫מה קרה?‬ ‫-"מה קרה?"‬
‫מעשי הקונדס שלך לא מצחיקים בכלל!‬ ‫החבילה הזו הייתה ממוענת אלייך.‬
‫אליי?‬
‫כן, אלייך.‬
‫לצעיר, אני לא אחראית לגאונות הזו.‬ ‫-תפסיקי.‬
‫"משפחת זאפיקו‬ ‫מזמינה את גברת קרלוטה מנסיה‬
‫"לסיאנס בהנחיית המדיום הנכבדת כרמן סולר."‬
‫כרמן סולר.‬
‫שרה, תמשיכי לקרוא. אני לא מסוגלת.‬
‫"הזמנה זו כוללת את כל בני המשפחה.‬
‫"הצטרפו אלינו, יהיה זה ערב של פחד."‬
‫קרלוטה, את בסדר?‬ ‫לא. אני עלולה להתעלף.‬
‫הם הזמינו אותי! אותי!‬
‫אני אפגוש את כרמן סולר,‬ ‫המדיום הכי כריזמטית ועוצמתית.‬
‫היא יצרה קשר עם הרוחות של אדולפו בקר,‬
‫בנג'מין פרנקלין, וכריסטופר קולומבוס.‬
‫לא כדאי שתלכי.‬ ‫את צעירה מדי ומושפעת בקלות.‬
‫את לא חושבת שזה מאוחר מדי לדאוג לגבי זה?‬
‫רק אדם אחד יכול לומר.‬
‫- נישואי אצולה צרפתית וספרדית -‬
‫הנבל הזה.‬
‫אבא!‬
‫- קורספונסל דה אספנייה -‬
‫מה אתן רוצות?‬
‫משפחת זאפיקו הזמינה את מיס קרלוטה‬ ‫ואת שאר המשפחה לסיאנס.‬
‫אפשר ללכת? בבקשה.‬
‫טוב, יש לי ארוחה עסקית,‬ ‫אבל מיס ביאנדה יכולה לקחת אתכן.‬
‫וכריסטינה, את תוכלי לראות את סנטיאגו.‬
‫בכזו קלות?‬ ‫בדרך כלל אנחנו צריכות להתחנן עוד קצת.‬
‫זה יהיה הערב המאושר בחיי.‬
‫כרמן סולר ידועה בכל העיר!‬
‫אולי הם פרסמו…‬ ‫-היי!‬
‫רק רגע, אבא.‬
‫מה קרה, קרלוטה?‬
‫אין שום דבר על כרמן.‬
‫הרי רק עכשיו פתחת את זה. תראי.‬
‫אין עליה כלום.‬ ‫-מה קורה?‬
‫אולי תעזבו את העיתון…‬
‫הוא מתחתן?‬
‫אדוארדו מתחתן.‬
‫העלמה הצעירה מגיעה ממשפחת אצולה צרפתית.‬
‫דוכסית קטנה.‬
‫היא יפה. מעניין כמה זמן הם היו מאורסים.‬
‫אל תביני לא נכון.‬
‫אלה דמעות של גאווה פצועה, לא של שברון לב.‬
‫את לא צריכה להעמיד פנים איתי.‬
‫תאמרי לאסתר להזמין את סנטיאגו הערב.‬
‫הוא יהיה בעלי לעתיד.‬
‫ואנחנו נהיה הרבה יותר מאושרים‬ ‫משני התפוחים הרקובים האלה.‬
‫זה יהיה ערב ארוך ביותר.‬
‫הקופסה הקטנה והארורה הזו!‬
‫חילול הקודש זה משהו שעושים‬ ‫בחדרים האחוריים של בתי קפה, בני.‬
‫זה פריט מיוחד במינו, לא כן?‬
‫טוב, לא פתחת אותה.‬
‫"צור קשר עם אהוביך."‬
‫אף פעם לא אהבת מתיחות. אתה הורס שמחות.‬
‫בדיוק כמו אביך, עליו השלום.‬
‫מקטר בלי סוף.‬
‫אני הייתי היחידה שהצליחה להוציא ממנו חיוך.‬
‫אני היחידה שכיף איתה בבית הזה.‬
‫כבר חודשים אני רוצה להשתתף‬ ‫באחד המפגשים שלה.‬
‫אולי תהיה לי הזדמנות ליצור קשר‬ ‫עם בת הדודה שלי.‬
‫אימא, עלינו לכבד את החיים, לא את המוות.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫לא תצטרף אליי לסיאנס עם המדיום?‬
‫ברור שאשתתף.‬ ‫למשפחת זאפיקו יש מרתף יינות מעולה.‬
‫שמעת את בני, אדליטה.‬ ‫אם את רוצה לקחת חופש הערב…‬
‫ולהחמיץ אירוע כזה חשוב?‬ ‫בלתי אפשרי. אדלה חייבת לבוא.‬
‫לא, תניח לבחורה.‬
‫היא יכולה לעשות כרצונה.‬ ‫אני לא רוצה להכריח אותה.‬
‫אין לי משהו טוב יותר לעשות.‬
‫אז נהיה שלושתנו.‬
‫ברשותכן.‬
‫החינניות מוכנות לחדר שלך.‬
‫והנה מתנה קטנה בשבילך.‬
‫מתנה?‬
‫בשבילי?‬
‫מאז שנזפת בו, הבן שלי השתנה.‬
‫אולי יש לך יותר כוחות‬ ‫מאשר לכרמן סולר עצמה.‬
‫אני אוהבת הכול, אימא.‬ ‫את הפרחים, את הבד במיוחד…‬
‫הקשבתי לעצתך לגבי הצבעים.‬
‫כן, אני יודעת. כמה חבל שלא ראינו‬ ‫איך הם הגיבו להזמנות.‬
‫תראי. זה סידור הישיבה סביב לוח הסיאנס.‬
‫אבל, אימא, את רוצה שאשב ליד מר מונסלבה?‬
‫בוודאי. אולי מתוך כל ההפחדות,‬ ‫יפרח ביניכם קשר.‬
‫נכון שזה רעיון מבריק, מיס רמוס?‬
‫קצת נועז. אולי זה מוקדם מדי, לא?‬
‫כן, אימא. אני חושב שחוזפינה צודקת.‬ ‫אולי זה מוקדם מדי.‬
‫אל תעמידי פני תמימה, בתי היקרה.‬ ‫אבא שלך לא בסביבה.‬
‫תטפלי בזה. אלך לראות איך מתקדמת הארוחה.‬
‫יכולת להתעקש קצת יותר.‬
‫אז עכשיו זו אשמתי?‬
‫אני לא השתמשתי בדניאל כדי לעורר בי קנאה‬ ‫עם האסטרטגיה הגסה הזו.‬
‫אולי זה היה גס, אבל זה בהחלט היה יעיל.‬
‫בבקשה, עלולים לראות אותנו.‬
‫תפסיקי.‬ ‫-הם לא יראו.‬
‫את תוציאי אותי מדעתי.‬ ‫-יופי, אז זה הדדי.‬
‫אנחנו צריכות להיפטר ממר מונסלבה.‬
‫אם זה לגבי השמלה השחורה שלי…‬
‫זה מעולם לא היה במקום כמו עכשיו.‬
‫לא הייתי מתלבשת אחרת לסיאנס.‬
‫אימא שלך הייתה גאה מאוד.‬
‫ראיתי את האחיות שלך מוצגות בחברה,‬ ‫ואני חייבת להודות‬
‫שאלייך אתגעגע הכי הרבה.‬
‫כי את תהיי לבד בבית.‬
‫כי לא תציקי לי יותר עם מעשי הקונדס שלך.‬
‫שלא תעזי לחשוב על לעשות שם מתיחות.‬
‫אל תכתימי את השם מנסיה.‬ ‫עדיף ש… תעשי את זה רק בבית.‬
‫אני לא מבינה את האדישות שלך.‬ ‫-קרלוטה, אין דבר כזה רוחות.‬
‫את ממש נציגתו של דרווין על פני האדמה.‬
‫מיס ביאנדה, את מאמינה בכל זה?‬
‫אני לא יודעת איך לענות על זה.‬
‫יש אנשים שמנסים להפיק רווח מלשכנע אחרים…‬
‫כרמן סולר היא שונה.‬
‫עוד לא ראיתם מה היא מסוגלת לעשות.‬
‫איך את יכולה להיות כל כך בטוחה?‬
‫משום שהיא חיה בין שני עולמות,‬ ‫הרוחני והגשמי.‬
‫היכולת התפיסתית והרגישות שלה‬ ‫הן ברמות על-חושיות.‬
‫ואם היא מביטה בך, היא רואה את נשמתך.‬
‫כרמן סולר היא יחידה במינה.‬
‫החיים שלנו עומדים להשתנות לנצח.‬
‫חכו ותראו.‬
‫האחיות מנסיה!‬
‫אורחת הכבוד שלי.‬
‫את מתה לפגוש את גברת סולר?‬
‫אני רוצה לשמוע את כל הפרטים לגבי המכשיר.‬
‫ידעתי שתעריכי את היצירתיות שלי.‬
‫דרך אגב, אמרתי לאבא שלי‬ ‫שיבקש מסנטיאגו לכתוב מאמר.‬
‫כך המפגש יהיה אקראי.‬
‫לא ניתן למופקרת הזו לגנוב אותו.‬
‫- מופקרת -‬
‫עכשיו זה היה "מופקרת", כמובן.‬
‫אני כמעט מעדיפה את "האישה האחרת".‬
‫יקירתי, בואי איתי.‬ ‫אני רוצה לדבר עם המחזר שלך.‬
‫מר מונסלבה.‬
‫כן. כן, סליחה.‬
‫גברת דה אורבה.‬
‫כמעט גרמנו למותו, שלא נדע.‬
‫זו הפעם הראשונה שלך בסיאנס?‬
‫אמרו לי שהם באופנה,‬ ‫אבל הם לא מפחידים אותי.‬
‫יש לי עצבים מפלדה.‬
‫מי היה מאמין?‬
‫אבל אני יכולה לדבר רק בשמי.‬
‫העל-טבעי מסקרן אותי, אבל אני נוחה להשפעה.‬
‫אל תדאגי. אני יודע שאהיה לצדך.‬
‫אם תפחדי, אני יכול להרגיע אותך.‬
‫זה מדהים שאסתר הצליחה להשיג את כרמן סולר‬ ‫עם לוח הזמנים העמוס שלה.‬
‫אומרים שאנשים מתעלפים מההלם.‬
‫עלינו לפחד מהחיים, לא מהמתים.‬ ‫-אפשר?‬
‫אל תשכחי את זה.‬ ‫כמה זמן עבר מאז שבת הדודה שלי מתה?‬
‫מיס אלבה, אפשר לדבר איתך?‬
‫מה יש?‬
‫שמעתי על המריבה שלך עם העלמה אליסיה קסאס.‬
‫וסליחה על החטטנות,‬ ‫אבל אבקש ממך לשקול מחדש את עמדתך.‬
‫היה לה יום רע, אבל מיס קסאס‬ ‫היא בת הלוויה הטובה ביותר שיש.‬
‫אני יכולה לקחת אותך. יש לך כישרון.‬
‫אני רוצה שתעבדי בשבילי.‬ ‫יהיה לך חדר משלך ומשכורת.‬
‫לטובת כולם, עדיף שאיעלם.‬
‫אבל אני לא יכולה. כריסטינה זקוקה לי.‬
‫אני מצטערת, אבל אני מחויבת לבנות מנסיה.‬
‫תחשבי על זה.‬
‫תפסיקי לחייך אליו. את מעודדת אותו.‬
‫ראית את אימא שלי.‬ ‫אני לא יכולה להיות אנטיפטית.‬
‫אחרת איך תיראה משפחת זאפיקו?‬
‫טוב, לפחות הוא משעשע.‬
‫מאוד.‬
‫ו…‬
‫אני בטוחה שהוא לא יהווה בעיה.‬
‫אל תיתני לאף אחד לתת לך מתנות.‬ ‫לא אכפת לך מה אנשים יחשבו?‬
‫מה קורה?‬
‫אדלה קיבלה מתנה ראוותנית מגברת פקיטה.‬
‫נכון שזה מקסים, אלנה?‬
‫היא מחבבת אותך מאוד.‬
‫אני מתחילה לחבב אותה,‬ ‫למרות הסבל שהיא גרמה לי.‬
‫היא אומרת שלזארו השתנה‬ ‫מאז שדיברתי איתו.‬
‫ו… האמת היא שהוא בן אדם אחר.‬
‫שוב את מתחילה עם עניין הנסיך מהאגדות.‬
‫אגדות? אני עם שתי רגליים על הקרקע.‬
‫אל תהיי תמימה. הוא מנצל את שתיכן.‬
‫חוזפינה, לא כל העשירים הם אכזריים ורשעים.‬
‫יש כאלה עם לב טוב‬ ‫שיכולים להרגיש דברים אמיתיים.‬
‫מה דעתך, אלנה?‬
‫הייתי אומרת שלצערי,‬ ‫אנחנו לא בוחרות במי להתאהב.‬
‫אל תצחקו. זה סתם צירוף מקרים.‬
‫לא ציפיתי לראות אותך כאן.‬
‫החובה קראה לי.‬
‫קחי.‬
‫ברצוני להתנצל אם לא הפגנתי טקט‬ ‫כששיתפתי את חששותיי באותו יום.‬
‫אני מעריכה את כנותך.‬
‫אדוארדו לא כן. ידעת שהוא עומד להתחתן?‬
‫בת אצולה צרפתית. זה כתוב בעיתון.‬
‫ומה שלומך?‬
‫זה כואב. אני לא אכחיש.‬
‫אבל עכשיו אני מבינה את מצבך.‬
‫אני יודעת איך זה להיקרע בין שני אנשים.‬
‫הרגשות שלנו הם מעבר לשליטתנו.‬ ‫בראש ובראשונה, אני ידידתך.‬
‫אתה יכול לדבר איתי עליה, אם תרצה.‬
‫לא, אני לא חושב שזה רעיון טוב.‬
‫אתה חושב שלא נסתדר?‬
‫או שאולי אני מכירה אותה?‬
‫אל תלחצי עליי, כריסטינה, כי…‬
‫אני לא. אני לא רוצה להציק לך.‬
‫זו מישהי שאני מכירה?‬
‫גבירותיי ורבותיי, הסיאנס עומד להתחיל.‬
‫תנו ידיים זה לזה.‬
‫תפתחו את הראש.‬
‫אתם מוכנים לצאת למסע אל העולם שמעבר?‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬ ‫אני מציגה לפניכם את הבלתי ייאמן,‬
‫כרמן סולר הנפלאה.‬
‫אני מרגישה אנרגיה רבה בחדר הזה.‬
‫תנודות מעולמות אחרים.‬
‫אין ספק שנשמה אבודה‬ ‫רוצה לחלוק משהו עם אחד מכם.‬
‫- להתראות -‬
‫ה'…‬ ‫-ה'…‬
‫פ'…‬ ‫-פ'…‬
‫ר'…‬ ‫-ר'…‬
‫ת'…‬
‫א'…‬ ‫-א'…‬
‫מ'…‬ ‫-מ'…‬
‫ו'…‬ ‫ו'…‬
‫נ'…‬
‫נ'.‬
‫הפרת אמון.‬
‫- הפרת אמון -‬
‫הפרת אמון. מי הפר אמון?‬
‫הפרת אמון?‬
‫האחיות מנסיה,‬
‫תהיו ערניות.‬
‫קל יותר להתחמק מחנית מאשר מפגיון חבוי.‬
‫בגידה והפרת אמונים ממתינות לכן.‬
‫גברת סולר?‬
‫גברת סולר, אפשר לדעת את שמה‬ ‫של הרוח שהשתלטה עלייך?‬
‫לא, היא לא אמרה.‬
‫אבל אל דאגה. זו לא הייתה אימא שלך.‬
‫היא הלכה לעולמה בשלווה‬ ‫ועזבה את הממד הזה,‬
‫היכן שרוחות מתהלכות‬ ‫כשיש להן עניינים בלתי פתורים.‬
‫בואו נמשיך. תחזיקו ידיים חזק.‬
‫את בטוחה שלא ראית אישה נמוכה‬
‫עם רגלי עורב וגומת חן על הסנטר?‬
‫אני מצטערת. בת הדודה שלך לא הסכימה לעבור.‬
‫אבל לפעמים, רוחות מסוימות הן… חמקמקות.‬
‫כן. בת הדודה שלי חמקמקה מאוד.‬
‫אם את רוצה לנסות שוב,‬ ‫תוכלי לשלם לי על עוד פגישה.‬
‫אימא, הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫גברת פקיטה, לא תכננת ללכת להתרענן?‬ ‫אני אבוא איתך.‬
‫נדבר אחר כך, גברת סולר.‬
‫רוצה לומר משהו?‬
‫אני בטוח שאת יודעת מה אני חושב עלייך.‬ ‫תתרחקי מאימא שלי.‬
‫זה בגלל שאתה לא מחבב אותי?‬
‫או בגלל שאתה לא רוצה‬ ‫שאספר לה מה שידוע לי עליך?‬
‫אני לא מאמינה לאף מילה שהאישה הזאת אומרת.‬
‫לפחות היא לא שיחקה‬ ‫ברגשות של קרלוטה בנוגע לאימא.‬
‫כריסטינה, אנחנו הפרנו אמון, ולא להפך.‬
‫אני אוהבת אותו. בבקשה אל תגידי כלום.‬
‫אני חושבת שאני יודעת‬ ‫למה כרמן סולר התכוונה ב"הפרת אמון".‬
‫אלבה הציעה לאלנה להיות בת הלוויה שלה.‬
‫דעתך נראתה מוסחת במהלך הסיאנס.‬
‫את לא מאמינה בעולם הבא?‬
‫האמונות שלי לא השפיעו על הסיאנס.‬
‫מה שההורים שלך עשו לך היה נורא.‬
‫אבל הם חשים חרטה.‬
‫את לא רוצה הזדמנות שנייה?‬
‫אני לא יודעת למה את מתכוונת.‬ ‫תסלחי לי בבקשה…‬
‫סליחה.‬
‫זה בסדר.‬
‫טוב…‬
‫תבואי איתי להחליף בגדים, חוזפינה?‬
‫מיס ביאנדה?‬
‫מיס ביאנדה, את בסדר?‬
‫תעזוב אותי בשקט.‬
‫מעולם לא ראיתי אותך כה נסערת, אפילו בגללי.‬ ‫-באמת, אני צריכה להיות לבד.‬
‫זה בגלל מה שכרמן סולר אמרה לך.‬
‫אתה לא מפספס כלום, מה?‬
‫בסדר. למה שלא תדברי על זה?‬
‫לא אכתוב על זה מילה במאמר שלי, כמובן.‬
‫ייתכן שהיא סיפרה לך משהו שהיא גילתה‬ ‫כדי להפתיע אותך.‬
‫לא, זה לא העניין.‬
‫אז מה היה המסר?‬
‫היא הייתה מודעת לכך‬ ‫שניתקתי את הקשר עם הוריי.‬
‫חשבתי שהם מתים.‬
‫מבחינתי כן.‬
‫לא הייתי הבת שהם רצו,‬ ‫וכשהייתי זקוקה להם יותר מכול,‬
‫הם זרקו אותי לרחוב.‬
‫אני מצטער.‬
‫זה בסדר.‬
‫את באמת רוצה לגנוב את בת הלוויה שלי?‬
‫זה לא קצת בלתי הולם לרקום מזימות‬ ‫מאחורי גבם של מכרייך?‬
‫זו לא הייתה מזימה מתוכננת. זה עלה בשיחה.‬
‫ואל דאגה. היא סירבה להצעתי.‬
‫למרות שהיא היססה.‬
‫אולי מיס ביאנדה לא מרגישה‬ ‫כל כך בנוח בביתכן, כפי שאתן חושבות.‬
‫ציפיתי שהיא תסרב מיד.‬
‫סנטיאגו נישק אותי.‬
‫נכון שאת שמחה?‬
‫התחלתי לפתח רגשות כלפי אישה אחרת.‬
‫זה שייך לה. אני בטוחה בזה.‬
‫זה שלך.‬
‫אני לא אתן להם הזדמנות שנייה.‬
‫כי את לא מסוגלת לתת להם אותה, או לעצמך?‬
‫אני לא…‬
‫רוצה לפגוע בך.‬
‫אבל אני עלולה לפגוע בך.‬
‫טוב, יש לך מזל, כי אני אוהב לקחת סיכונים.‬
‫זו הייתה כריסטינה?‬
‫מה את עושה כאן?‬ ‫-מה את עושה כאן?‬
‫זה החדר שלי.‬
‫שמעתי רעש, וחשבתי שאתן אנשים אחרים.‬
‫טוב, את לא היחידה שמופתעת.‬
‫אבל את מכירה אותי מספיק טוב‬ ‫לדעת שאני לא מתכחשת לעצמי.‬
‫מיס כריסטינה, אני מפצירה בך,‬ ‫אם את מחבבת את חברתך…‬
‫אני מחבבת אותה ואותך, חוזפינה.‬ ‫אני הבן אדם האחרון שישפוט אתכן.‬
‫אני נושאת את ילדו של אדוארדו.‬ ‫-מיס מנסיה?‬
‫לא.‬ ‫-מיס מנסיה?‬
‫קחי את זה.‬
‫מיס מנסיה?‬
‫מיס מנסיה? את בסדר?‬
‫אין הרבה אור,‬ ‫והפלתי את הצנצנת בלי כוונה. סליחה.‬
‫זו היית מתנה מחמותי. עשית לי טובה.‬
‫שנרד למטה?‬
‫כמה מוזר.‬
‫יש כאן רוחות.‬
‫יש הרבה רוחות.‬ ‫-תירגעי. תראי, הנה היא.‬
‫את צרחת, כריסטינה?‬
‫כן, אבל אל תדאגו.‬
‫החושך היתל בה.‬
‫זה מובן. כולנו קצת עצבניים.‬
‫יהיה לנו קשה לישון הלילה.‬
‫אל תדאגו. אני בסדר.‬
‫אבל כבר מאוחר. כדאי שנלך הביתה.‬
‫כן.‬ ‫-לעולם לא אשכח את הערב הזה.‬
‫גם אני לא. בואי נלך.‬
‫אני אצור קשר עם כרמן סולר.‬
‫אימא, אל תהיי כזאת פתיה.‬
‫כל אחד מאמין במה שמתאים לו, בן.‬
‫אל תציק לי, בבקשה.‬
‫זה נראה נפלא עלייך.‬
‫זה מוצא חן בעיניך?‬ ‫זו הייתה מתנה מאימא שלך.‬
‫היא הייתה של סבתי.‬
‫באמת?‬
‫לא היה לי מושג.‬ ‫אני לא רוצה שתחשוב שאני מנצלת אותה.‬
‫לא.‬
‫כרמן סולר מנצלת אנשים אחרים.‬
‫את עושה מעל ומעבר בשביל אימא שלי.‬
‫אם אכפת לה ממך מספיק כדי לתת לך את זה…‬
‫לילה טוב.‬
‫למען האמת, הלוואי שיכולתי‬ ‫לבלות איתך יותר זמן הערב.‬
‫אבל אז נעלמת ככה פתאום… פוף!‬
‫טוב, אני תעלומה בלתי פתורה.‬ ‫כמו התעלומות של כרמן סולר.‬
‫הם זוג מקסים.‬
‫אני צריך ללכת.‬ ‫-באמת?‬
‫היה ערב נפלא.‬ ‫-לבת שלך מגיע מישהו פחות…‬
‫עלינו לקבוע תאריך להצעת הנישואים.‬
‫מיס ביאנדה.‬
‫כן?‬
‫באמת היית מסוגלת לנטוש עכשיו את אחותי?‬
‫לא. ממש לא.‬
‫אז למה שקלת את הצעתה של אלבה?‬
‫אני לא בטוחה מה לומר.‬ ‫אני אבקש מחילה במהלך תשעת הימים.‬
‫את יודעת מה אני חושבת?‬
‫את יודעת עלינו הכול…‬ ‫אבל מה אנחנו יודעים עלייך?‬
‫עליי לשים סוף להצגה הזו.‬
‫אני צריכה לדבר איתך.‬
‫גם אני. תיכנסי.‬
‫קודם את.‬
‫הערב חשבתי שאת האישה האחרת.‬
‫חיברתי את הנקודות, את מבינה?‬
‫המניפה שלך, ההיסוס שלך עם אלבה, ו…‬
‫כשלא ראיתי אתכם בטרקלין, טוב…‬
‫אני יודעת, אני פרחחית כפוית טובה.‬
‫אני לא ראויה לחברות שלך.‬
‫לא, מיס.‬
‫אני לא ראויה לאמון שלך.‬
‫אתם מאמינים בסימנים?‬
‫פעם הייתי סקפטית.‬
‫אבל זה…‬
‫אפילו כרמן סולר‬ ‫לא הייתה יכולה לחזות את זה.‬
‫או שכן?‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬