Nem, nem! Ez nem tévedés.
Az Ifjú hölgyek kézikönyvét nézik a Netflixen,
és igen, ez még mindig komédia.
IFJÚ HÖLGYEK KÉZIKÖNYVE
5. LECKE: LÉGY HŰ AZ ÚRNŐDHÖZ
Hogy megértsük, mi történik,
ugorjunk vissza szerelmi
történetünkben 12 órát.
Hősünk ekkor távozik munkahelyéről, gyanútlanul, nem tudván, hogy megfigyelik.
-Egy nap. Nagyjából egy nap, uram. -Ez igazán különös. Ugyanezt gondoltam,
amikor először olvastam ezt a cikket.
Santiago!
Bianda kisasszony!
Muszáj önnek az a bicikli? Így is olyan sebes.
Főleg ilyen hosszú lábakkal.
Lenyűgöző. A lábaimról akart beszélni?
Nem, azért, amit Cristinának mondott. Elment az esze?
Ha az őszinteség esztelenség.
Mégis mit vár tőlem? Hogy csöndben besétáljak a kelepcébe,
amit Cristinával állítottak?
Santiago!
Igaz, az nem volt szép önnel szemben.
Egyikünkkel szemben sem az. És jól tudja, miért nem árultam el Cristinának,
kibe szerettem bele.
Hiszen fogalmam sincs.
Elvárja, hogy mondjam ki?
Nem várok el öntől semmit.
Megcsókolt.
Muszáj ezt ennyire felfújni?
Ez fontos.
Nem, nem az. Pillanatnyi szeszély volt. Már alig emlékszem rá.
Akkor nem bánja, ha újra megcsókolom?
És még én vagyok gyáva.
Nem fogja fel, mi lesz velem, ha ezt Cristina megtudja?
Hadd emlékeztessem rá, hogy elveszíteném a családomat!
De lesz tető a feje felett. Nekem nem. Ha Cristina rájön és elárulja,
többé sehol sem kapok munkát.
Bocsásson meg!
Ígérje meg, hogy nem szól erről!
Megígérem. De nem ígérhetem, hogy elmúlnak az érzelmeim.
Ahogy az önéi sem.
Már megmondtam, hogy én nem érzek semmit.
Esküszik rá?
Istenem! Milyen bolond vagyok!
Miért mindig övé az utolsó szó?
Történt ma valami érdekes?
Követtem Santiagót. És nincs nyoma másik nőnek.
Megmondtam. Bianda kisasszony csapnivaló magánnyomozó.
Miért nem szakértői segítségét kértél?
Muszáj mindig beleszólnod a felnőttek dolgaiba?
Ahogy óhajtod. Én csak szólni akartam, hogy még áll az ajánlatom.
Bianda kisasszony, üdvösségért imádkozott kilenced közben?
Időpocsékolás.
Már úgyis elkárhoztam.
Jól mulatsz, kishúgom?
Bianda kisasszonnyal kémkedni Santiago után ostobaság, nővérem.
És, ha Santiago kapcsolata azzal a nővel más?
Hogyhogy más? Hogy lehetne más?
Meglehet, hogy csupán leveleznek. Talán a másik nő nem is itt él és…
Nem kell túlkomplikálni, kisasszony!
Nem veszíthetem el!
Egyszerűen tudnom kell, ki a másik nő.
Jut eszembe, sétálni megyünk.
Kisasszony, úgy vélem, ez már igazán túlzás.
Nyomot kell találnom a riválisomhoz!
Másik nő volt, most már rivális.
Vajon mi következik?
Elena!
Kiderítem, ki az a nő! Bemegyek az oroszlán barlangjába.
De hogy juthatunk be? Torres úr jelenleg nincs itthon.
Bocsásson meg, Juana! Épp süteményt ettünk a kávézóban,
és ügyetlenül
leöntöttem a ruhámat.
Menjünk gyorsan a mosdóba, kedves.
Ne fáradjon! Boldogulok vele.
Juana asszony, kérhetnék egy pohár vizet? A torkom borzasztóan kiszáradt.
Képzelje csak, tudtam én, hogy eljön az én Santimhoz.
Beszéljen vele, a legutóbbi látogatásán történtek kapcsán.
Felteszem, érti. Az a csók.
Mit óhajt tőle?
-Semmit, Juana. Esküszöm! -Miért vetette ki rá a hálóját?
A kisasszonynak nem szabadna tudnia.
A pénzét akarja?
Nem vagyok én szajha, Dona Juana.
Akkor miért csókolta meg?
Ő csókolt meg!
Nehogy meghallja a kisasszonyka!
Már megmondtam neki, hogy semmi sem akarok tőle!
Márpedig ő csak önre tud gondolni.
Igen, mert olyan disznó.
Igen, valóban disznó.
-És tudálékos, tudálékos is! -Igen, idegesítően tudálékos. Ne terelje
el a témát! Ha nem érdekli, mondja meg neki! Mielőbb vessünk
véget ennek a sületlenségnek!
Kész is.
Nagyszerű!
De még mindig ott a folt, lányom.
Ezért kell inkább hazamennünk átöltözni. De azért köszönöm, Juana. Ön egy angyal.
Mehetünk, kisasszony?
Menjünk!
Nem találtam levelet, csakhogy…
Ez azé a nőé. Biztosan tudom.
Nem vagyok gyáva!
Akkor bizonyítsa!
Ez az öné.
Ott felejthettem a minap.
Amikor megkérdezte, miért nem randevúzna velem?
Azt hiszem, kezdek megszállott lenni.
De Santiago nélkül magunkra maradunk.
Ez nem igaz!
Biztosíthatom.
Mert én azt nem engedem!
Santiago makacs, de én is az vagyok. És pontosan tudom,
mivel lehetne meggyőzni.
Casas kisasszony!
Megérdeklődtem, melyik a szobája.
Ezt önnek hoztam.
Köszönöm! Igazán kedves.
Mondja csak, miért jött ide?
Tudja, a minap egy kissé szomorkásnak tűnt.
Meg akartam győződni, hogy jól van. Szabad?
Parancsoljon!
Bocsásson meg!
Gabriel!
Gabriel, én vagyok az. Sürgős lenne.
Alicia, maradjon itt, nagyon kérem!
Ez csak természetes.
Igen.
-Szervusz! -Szervusz!
Tudom, rég nem beszéltünk, de kérnék egy szívességet!
Emlékszel még Torres úrra?
Persze. Ő volna az a firkász!
Nem akar udvarolni Mencía kisasszonynak.
Mivel odáig van érted. Még a vak is látja.
Ha együtt látna minket, az elvenné a kedvét.
Szervusz, Elena!
-Ez nem az, amire gondolsz. -Nem, annál is rosszabb.
Most lebuktattalak. Tehát kikezdtél a kisasszonyod
udvarlójával.
Hála az égnek, hogy csak ennyit hallott!
Nézz rám, ha válaszolsz!
Gabriellel régi barátok vagyunk. Azt gondolod, a kisasszony nem tudja?
Ő sokkal megértőbb, mint a te kis hölgyed.
Csak az egykori hölgyem, ugyanis elbocsájtott miattad.
Nem én ütöttem meg Albát. Ha nem jössz ki a sodrodból, nem hajít ki.
Te késztettél rá!
Don Pedro Mencía csaknem kitett a hazugságaitok miatt.
Az állásodat akarom! És nem adom fel, míg nem sikerül megszereznem!
Inés!
Ki kapta ezt a dobozt?
Carlota kisasszony nevére érkezett.
Carlotának? Jó, majd én átadom.
Kisasszony, kérem, még sok a dolgom!
Jó, csak egyenesen! Egyenesen!
Carlota!
Most mi a baj?
Hogy mi a baj? A tréfái csöppet sem szórakoztatók!
Ezt a dobozkát önnek küldték.
Nekem?
Igen, ön kapta.
-Ehhez a mesteri húzáshoz semmi közöm. -Elég!
A Zapico család meghívja Carlota Mencíát és családját egy szeánszra,
melyet az ismert médium tart, Carmen Soler!
Sara, olvasd el! Én nem tudom.
A meghívás természetesen vonatkozik az egész családjára. Jöjjenek!
Rettegjenek velünk!
Carlota, jól vagy?
Nem! Belehalok az izgalomba! Meghívtak engem. Engem! Találkozom Carmen Solerrel,
a legkarizmatikusabb médiummal! Számos szellemmel felvette a kapcsolatot.
Benjamin Franklinnel, Kolumbusz Kristóffal.
Nem mehet! Még túl fiatal, túl befolyásolható az elméje.
Nem gondolja, hogy ezzel az aggodalmával már elkésett?
Ezt csak egyvalaki mondhatja meg.
A galád!
Apám!
Igen, lányok?
A Zapico család Carlota kisasszonyt és az egész családot meghívta egy szeánszra.
Aha.
Elmehetünk? Kérem szépen! Nagyon kérem.
Miért is ne? Üzleti vacsorára kell mennem, de Bianda kisasszony ott lehet.
Legalább Cristina találkozhat Santiagóval.
Csak úgy engedte? Ez gyanús. Máskor többet kell esdekelnünk.
Ez a mai lesz életem legboldogabb estéje. Carmen Solert ismeri az egész
-város. Talán az újságban is írnak róla! -Hé!
Csak egy pillanatra, apám.
Miért nézel így, Carlota?
Nincs… nincs egy sor sem Carmenről.
Szinte bele se lapoztál. Add csak!
Tényleg nem írnak róla semmit.
-Mi van az újságban? -Hagyjátok már azt az újság!
Megnősül?
Eduardo megnősül.
A hölgy francia nemesi család sarja. Egy ifjú hercegnő. Gyönyörű. Ki tudja,
mióta járnak már jegyben.
Félre ne értse! Ezek nem szerelmes könnyek.
A sértett büszkeségemé.
Mellettem nem kell színlelnie.
Kérje meg Estherrel, hogy hívja meg Santiagót.
El kell, hogy jegyezzen.
És sokkal boldogabbak leszünk,
mint ez a két rémség.
Ez az éjszaka nagyon hosszú lesz.
Ez egy istenverte, csalafinta kis trükkláda!
Fiam, ilyen hangon a kávézók privát termében beszélj!
Én úgy gondolom, hogy igazán eredeti kis alkotmány.
Persze, mert nem ön nyitotta ki.
Vedd fel a kapcsolatot a szeretteiddel! Te sosem kedvelted a csínyeket.
Zsémbes vagy.
Mint jó apád, nyugodjék békében! Folyton folyvást csak zsémbelődött.
Én voltam az egyetlen, aki mosolyt tudott csalni a képére.
Én voltam az egyetlen ebben a házban.
Már régóta szeretnék részt venni egy igazi szeánszon.
Így talán felvehetném a kapcsolatot néhai kuzinommal!
Anyám, az életét kellene ünnepeljük, nem a halálát!
Mire célzol ezzel? Nem akarsz elkísérni a médium szeánszra?
Persze, hogy megyek. Kiváló borospincéjük van.
Hallotta a fiamat, Adelita! Ha szabad estét szeretne…
Hogy lemaradjon egy ilyen fontos eseményről? Neki is ott a helye.
Ejnye! Hagyd békén szegény lányt! Szabadon dönthet úgy, ahogy szeretne.
Nem akarom kényszeríteni.
Hiszen amúgy sem akad semmi jobb dolgom.
Ezek szerint hárman megyünk.
Ha most megbocsájtanak!
A százszorszépet beviheti a szobájába, és itt egy kis ajándék önnek.
Ajándék?
-Ühüm. -Nekem?
Mióta ráripakodott, a fiam egész más ember lett.
Talán nagyobb hatalommal bír, mint maga Carmen Soler.
Minden csodálatos, anyám! A virágok! A gyertyák! Minden!
-A te kérésedre választottam színeket. -Igen, tudom! Milyen kár, hogy nem
láthattuk az arcukat, amikor kinyitották a dobozt!
Nézd csak! Itt van az ülésrend a Quija tábla körül.
De, anyám, nekem Monsalve fiatalúrral kell ülnöm?
Hát persze! Talán a sok rettegés közelebb hoz titeket.
Ugye, hogy nagyszerű ötlet, Ramos kisasszony?
Igen merész, talán kissé elsietett is.
Igen, Josefinának igaza van. Talán még korai.
Ne játszd az ártatlan virágszálat, lányom! Apád most nincs itt. Tessék!
Utánanézek, hogy állnak az előkészületekkel.
Kicsit makacsabb is lehettél volna.
Ó, én vagyok a hibás? Nem én vetettem alá Danielt
egy színjátéknak, hogy féltékennyé tégy.
Meglehet, kegyetlen volt, ám bizonyosan hatásos.
Kérlek, ne! Megláthatnak.
-Most ne! -Nem láthatnak meg.
Teljesen megőrjítesz.
Persze, ám ez kölcsönös.
Meg kell szabadulnunk Monsalve úrtól.
-Ha a fekete ruhámat kifogásolná… -Illendőbb nem is lehetne. Más
ruhában nem is mennék szeánszra.
Az édesanyja büszke lenne önre.
Figyeltem, ahogy a nővérei bekerülnek a társaságba,
és egyet elismerek. Ön fog a legjobban hiányozni.
Mert egyedül marad a házban.
Mert végre nem bosszant a csínytevéseivel. És eszébe se jusson valami trükk!
Még rossz hírét keltené a családnak! Hagyja idehaza!
Nem értem, miért nem várod.
Carlota, szellemek nem léteznek.
Mondja ezt Darwin földi helytartója.
Bianda kisasszony, ön hisz bennük?
Nem is tudom, mit mondjak erre.
Igaz, hogy vannak egyesek, akik azáltal szereznek hasznot, hogy elhitetik.
Carmen Soler egész más.
Hisz még nem tudja, mire képes.
Honnan tudod biztosan?
Mert két világ között él. A spirituális és az anyagi között.
A percepciós képessége és az érzékenysége rendkívüli.
És belelát…
a lelkedbe.
Carmen Soler különleges.
Az életünk örökre megváltozik.
Majd meglátjátok.
A Mencía kisasszonyok!
A mai díszvendégem. Várod már, hogy megismerkedj Soler asszonnyal?
És mindent tudni akarok arról a csodálatos ládikóról!
Tudtam, hogy te méltányolni fogod.
Apám a kérésemre szólt Santiagónak, hogy írjon cikket,
így szerencsés találkozó lesz.
Ha rajtam múlik, a riherongy nem lopja el tőled.
Most már riherongy vagyok. Persze. Mégis csak jobb volt a másik nő.
Drága lányom, gyere velem! Beszélni akarok az udvarlóddal.
Ó!
Monsalve úr!
Igen! Igen. Elnézést! De Orbe asszony!
Csaknem megöltük! Isten bocsásssa meg!
Egyébként ez az első szeánsza?
Hallottam, hogy milyen, de ezzel nem nyűgöznek le.
Kötélből vannak az idegeim.
Á!
Ezt sokan mondják. Engem bezzeg elbűvöl a paranormális világ,
de túl erősen befolyásol.
Ne féljen! Tudom, hogy egymás mellett ülünk,
így, ha megijed, tartom önben a lelket.
El sem tudom hinni, hogy Esther meggyőzte Carmen Solert,
pedig olyan népszerű!
-Egyesek állítólag elájulnak a sokktól. -Pedig az élőktől kell
félnünk, nem a holtaktól.
Kaphatnék egy percet?
El ne feledjük! Mennyi idő telt el a kuzinom halála óta?
Öt napja halt meg? Nem, egy hete.
Alba kisasszony, szabad egy percre?
Csak nyugodtan!
Hallottam a vitájáról Alicia Casasszal. Kockáztatván, hogy indiszkrétnek tart,
kérném, hogy fontolja meg az álláspontját. Rossz napja volt,
de Casas kisasszonynál jobb gardedámot nem találna.
Megkaphatnám önt. Ön a legjobb.
Szeretném, ha nekem dolgozna. Szállást kapna, kiemelt fizetést.
Mindenkinek legjobb lenne, ha eljönnék onnan, de nem tehetem,
Cristina kisasszony érdekében.
Sajnálom, tartozom Mencíáéknak.
Gondolja át!
Ne mosolyogj rá ennyire, már így is bátorítod.
Láttad anyámat. Nem lehetek barátságtalan. Beszennyezném a család nevét.
Mindegy, legalább jól mulatunk.
Nagyon is.
És biztosan nem okoz problémát.
Nem kéne elfogadnod az ajándékait. Nem érdekel, mit gondolnak rólad?
Mi a probléma?
Adela elfogadott egy ajándékot Dona Paquitától.
Nem csodálatos, Elena?
Nagyon kedvel téged.
Ühüm.
-Izgalmas. -Hát meggondoltad magad? Örülök.
És már közeledik is a mesebeli herceged.
Miket beszélsz, Josefina? Igenis a földön járok.
Adela, ne butáskodj! Mindkettőtöket kihasznál.
Josefina, nem minden gazdag ember aljas és gonosz!
Van közük, akinek a szíve becsületes és jóságos.
Te mit gondolsz, Elena?
Én azt mondanám, hogy nem választhatjuk meg,
kibe szeretünk bele.
Ejnye! Ne vigyorogjanak! Ez puszta véletlen volt.
Nem gondoltam, hogy itt leszel.
Pusztán a kötelesség hozott.
-Fogd meg! -És számodra mindig első a kötelesség.
Szeretnék elnézést kérni, amiért olyan érzéketlenül
közöltem a kétségeimmel.
Hálás vagyok a nyíltságodért.
Eduardo egész más. Tudtad, hogy megnősül? Elvesz egy francia nemes lányt.
És az újságból kellett megtudnom.
És hogy vagy?
Ez fájt, nem tagadom.
De rájöttem, hogy megértem a helyzetedet. Hiszen tudom,
milyen két személy közt tépelődni.
Az érzelmeink önállóak. Most is a barátod vagyok.
Nyugodtan beszélhetünk erről.
Ezt nem tartom jó ötletnek.
-Nem. -És, ha jó barátok lennénk?
Vagy tán ismerem az illetőt?
-Ne is feszegesd a témát, mert… -Eszemben sincs. Nem
bosszantanálak. Ismerem őt?
Hölgyeim és uraim, jöjjenek csak! A szeánsz máris kezdődik.
Fogják meg egymás kezét!
Tárják ki az elméjüket!
Készen állnak az utazásra a túloldalra?
Hölgyeim és uraim, bemutatom a bámulatos és
csodálatos Carmen Solert.
Sok energiát érzek a szobában.
Rezgéseket a túlvilágból.
Egy nyughatatlan lélek szeretne megosztani valamit a jelenlévőkkel.
T…
R…
-R… -R…
A…
-A… -A…
I…
C…
-C… -C…
I…
-I… -I…
O…
N…
Traición.
Árulás? De ki követheti el?
Árulás?
Önök, Mencía leányok, legyenek óvatosak! Könnyebb elkerülni az eldobott lándzsát,
mint a rejtett tőrt. A árulás felhője önök felett lebeg.
Soler asszony?
Csak nem…
Soler asszony, megkérdezhetném, hogy hívják a szellemet, aki megszállta?
Nem, nem árulta el a nevét, de ne féljen, nem az édesanyjuk.
Ő békében távozott és elhagyta azt a dimenziót,
ahol zaklatott szellemek tanyáznak bevégzetlen
ügyekkel. Folytassuk hát! Fogják szorosan egymás kezét!
Kérem, egész biztos, hogy nem egy alacsony nőt látott,
akinek rettenetesen ráncos a szeme és van egy lyukacska az állán?
Nagyon sajnálom, de a kuzinja nem mutatkozott. Ám vannak szellemek, akik
-megfoghatatlanok, távoliak. -Igen! Igen! Pontosan
ilyen volt az unokanővérem!
Ha szeretné, hogy megszólítsam, fizethet egy másik
-szeánszot. -Anyám, minden rendben?
Igen.
Dona Paquita, nem frissítené fel magát? Elkísérem.
Ühüm.
Majd még megbeszéljük, Soler asszony.
Mondani szeretne valamit?
Bizonyára sejti, mit gondolok önről. Hagyja békén az anyámat!
Azért, mert nem kedvel? Vagy fél, hogy elárulom neki, amit önről tudok?
Egy szavát sem hiszem el ennek a nőnek!
Legalább nem fájdította Carlota szívét anyánk kapcsán.
Cristina, mi az árulók vagyunk, nem az elárultak.
Szeretem őt. Kérlek, ne szólj erről semmit!
Azt hiszem, sejtem, mit értett Carmen Soler az áruláson.
Alba állásajánlatot tett Elenának.
Igencsak szórakozottnak tűnt a szeánsz alatt.
Nem hisz a túlvilágban?
A hitem nem bír befolyással a szeánszra.
Amit a szülei tettek, az borzasztó. Csakhogy már megbánták.
Nem élhetne egy második eséllyel?
Fogalmam sincs, miről beszél. Most, ha megbocsájt.
Elnézést!
Ugyan! Semmiség.
Jól van.
Segítene átöltözni, Josefina?
Bianda kisasszony! Bianda kisasszony! Mi lelte önt?
Hagyjon békén!
-Még sosem láttam ilyen zaklatottnak! -Most szeretnék magam lenni.
Azért, amit Carmen Soler mondott?
Ön mindent észrevesz?
Kérem, nem önti ki a szívét? Egy szót sem írok erről a cikkemben,
természetesen.
Talán csak azért mondta el, hogy azáltal próbálja lenyűgözni.
Nem, szó sincs róla.
Most már árulja el, mi volt az üzenet?
Tudott róla, hogy megszakadt a kapcsolatom
a szüleimmel.
Úgy tudtam, a szülei meghaltak.
Számomra halottak.
A lányukként csalódást okoztam, és a legnagyobb bajban kitettek az utcára.
Sajnálom!
Nem tesz semmit.
El akartad lopni a gardedámomat?
Nem gondolod, hogy ízléstelen így a hátunk
mögött szervezkedni?
Nem terveztem, egyszerűen csak felmerült. És ne féljetek,
elutasította az ajánlatomat. Habár kicsit habozott.
Talán Bianda kisasszony nem olyan boldog nálatok, mint az hinnétek.
Azt gondoltam, egyenesen elutasította.
Santiago megcsókolt.
Most örül?
Érezni kezdtem valamit egy másik nő iránt.
Ez azé a nőé. Biztosan tudom. Az öné?
-Nagyszerű lehetőség volna! -Hát, nem is tudom.
Ott beszélget Monsalve fiatalúrral.
Nem adok nekik második esélyt.
Nekik nem akarja megadni, vagy inkább önmagának?
Higgye el,
nem akartam megbántani!
Én meglehet, ártottam.
Csakhogy szerencsére kemény fából faragtak.
Cristina sikított?
Te mit csinálsz itt?
Ez az én szobám.
Zajt hallottam és összetévesztettelek valakivel.
Úgy látom, hogy nem csak te rémültél halálra,
de ismersz már annyira, hogy tudod, nem tagadnám meg önmagamat.
Cristina kisasszony, könyörgök, ha szereti a barátját, akkor…
Mindkettőjüket szeretem. Eszemben sincs elítélni önöket.
Gyerekem lesz Eduardótól.
Mencía kisasszony?
Ne!
-Mencía kisasszony! -Fogd meg!
-Hol is -Mencía kisasszony!
Mencía kisasszony!
Mencía kisasszony! Minden rendben van?
Kevés itt a fény és véletlenül levertem. Röstellem!
Az anyósom ajándéka. Szívességet tett vele.
Mehetünk?
Milyen különös! Úgy érzem, nyüzsögnek itt a szellemek!
-Jó, nyugodjon meg! Itt jön! Itt jön! -Ejnye!
Te sikítottál, Cristina?
Igen, de ne féljen! Csak a sötétség tréfálta meg az elméjét.
Nem is csodálom. Mindnyájan feszültek vagyunk. Csoda, ha ma egyáltalán álom jön
a szemünkre.
Ne félj! Semmi baj! De későre jár. Indulnunk kellene.
Így van.
Felejthetetlen éjjel volt.
Úgy van! Menjünk!
Mondja, fiatalember, nem kellene szíve hölgyére vigyáznia?
Elhívatom Carmen Solert!
Anyám, kérem, ne legyen ilyen hiszékeny!
Mindenki abban hisz, amiben csak akar, drágám! Most ne bosszants! Kérlek szépen!
Csodásan áll önnek.
Tetszik? Az édesanyjától kaptam.
A nagymamámé volt.
Valóban? Én ezt nem tudtam. Nem szeretném, ha azt gondolná, hogy
-kihasználom. -Nem, szó sincs róla.
Carmen Soler haszonleső. Ön mindent megtesz az anyámért.
Ha ő ezt úgy megbecsüli, hogy önnek adja a…
Jó éjszakát!
Csak azt bánom, hogy ma éjszaka ily' kevés
időt töltöttem önnel. Csakhogy egyszeriben csak eltűnt,
nyomtalanul puff!
Rejtély vagyok, mit képtelenség megfejteni.
Akárcsak Carmen Soler.
Nahát!
Milyen összeillő pár! Olyan szépek!
Köszönök mindent!
Gondolja? Szerintem a lánya megérdemelne egy kevésbé…
-Csodálatos este volt. -Valóban. Köszönöm, hogy eljött!
Jelöljük is ki a leánykérés időpontját!
Bianda kisasszony!
Tessék?
Képes lenne cserben hagyni a nővéremet ilyen nehéz időkben?
Nem, eszemben sincs.
Akkor miért fontolgatta Alba ajánlatát?
Nem tudom, mit mondjak erre, őszintén. Majd meggyónom kilenceden.
Rájöttem valamire. Úgy gondolom, ön mindent tud rólunk,
de mi vajon mennyit tudunk önről?
Ennek véget kell vetnem.
Beszélnem kell önnel.
Én is szeretném.
Jöjjön!
Kezdje csak!
Ma este azt gondoltam, ön a másik nő. Összeraktam a darabkákat. A legyezője,
Alba ajánlata… És amikor nem láttam a szalonban…
Tudom, hálátlan vagyok. Meg sem érdemlem az ön barátságát.
Nem, kisasszony!
Én vagyok méltatlan a bizalmára.
Hisznek a jelekben?
Én sosem hittem,
csak hogy ezt Carmen Soler sem látta előre. Vagy mégis?