Nej, ni misstar er inte. Ni tittar på Handbok för damer på Netflix.
Ja, det är fortfarande en komedi.
VILA I FRID
HANDBOK FÖR DAMER
LEKTION FEM FÖRBLI LOJAL
För att hjälpa er förstå vad som pågår bör vi spola tillbaka 12 timmar.
Till när vår hjälte lämnar jobbet ovetandes om att han blir iakttagen.
-Santiago! -Señorita Bianda.
Behöver ni en cykel så fort som ni går?
-Föga förvånande med de benen… -Ni vill diskutera mina ben?
Snarare vad ni sa till Cristina.
-Har ni blivit galen? -Är det galet att tala sanning?
Vad skulle jag göra? Inte säga något? Bara gå rakt i fällan ni två gillrat?
Santiago!
-Det var orättvist att göra så mot dig. -Det var orättvist mot oss tre.
Ni vet varför jag inte berättade vem jag har känslor för.
-Det gör jag inte. -Ska ni tvinga mig att säga det?
-Jag tvingar er inte att säga nåt. -Ni kysste mig.
-Kan ni sluta ge det vikt? -Det har det.
Nej, det var bara en impuls.
Jag minns det knappt längre.
Då skadar inte en kyss till.
Men jag är ynkryggen.
Vet ni vad som händer om Cristina får veta?
Då förlorar jag den enda familj jag har kvar.
Men ni skulle ha tak över huvudet. Det skulle inte jag.
Får hon veta och avslöjar det får jag aldrig ny anställning.
Jag beklagar.
Lova mig att ni inte säger nåt.
Jag lovar. Men jag kan inte lova att mina känslor för er försvinner.
-Eller era för mig. -Jag har inga känslor för er.
Svär ni?
Vilken idiot jag är.
Varför ska han jämt ha sista ordet?
Har ni några nyheter?
Jag har skuggat Santiago. Inga tecken på den andra kvinnan.
Jag sa ju det. Hon är sämsta tänkbara detektiv.
-Varför inte anlita en expert? -Kan du låta de vuxna sköta det här?
Som du vill.
Jag vill bara att du ska veta att mitt erbjudande kvarstår.
Señorita Bianda, har ni bett om frälsning under novenan?
Det vore lönlöst.
-Jag är redan fördömd. -Har du kul, syster?
Att låta señorita Bianda spionera på Santiago är galenskap, syster.
Tänk om relationen till henne är annorlunda.
Annorlunda? På vilket sätt?
Kanske sker den via brev.
-Kanske bor hon inte här… -Sluta älta det.
Jag får inte mista honom.
Jag måste få veta vem hon är.
DEN ANDRA KVINNAN
Faktiskt så…ska vi gå ut.
-Det här börjar urarta. -Rivalen har nog lämnat spår hos honom.
Nu är jag "rivalen". Vad blir det nästa gång?
Elena!
Jag ska ta redo på vem hon är om jag så måste in i lejonkulan.
Med vilket svepskäl? Señor Torres är inte hemma.
Ursäkta mig, Juana. Vi skulle just fika på kaféet när jag spillde mitt te.
Bara se på mig.
-Jag visar er till damrummet. -Ingen fara. Jag löser det själv.
Får jag be om ett glas vatten? Jag är helt torr i halsen.
Jag tänkte att ni kommit för att hälsa på min lille Santi
och prata med honom om vad som hände sist ni var här.
Ni vet…kyssen.
Vad är ert mål?
Den unga damen får inte höra.
-Hans pengar? -Jag är ingen sköka.
-Varför då kyssa honom? -Han kysste mig!
Den unga damen kan höra.
Jag sa att jag inte är intresserad.
-Han är fixerad på er. -För att han är tjurskallig.
Ja, han är tjurskallig.
-Och en besserwisser. -Det också.
Byt inte samtalsämne. Älskar ni inte honom, säg då det.
Sätt stopp för det här tramset för gott.
-Färdig! -Underbart.
Men ni fick ju inte bort fläcken.
Vi får bege oss hem så att jag kan byta om.
Men tack ändå, Juana. Ni är en ängel.
-Ska vi, señorita Bianda? -Låt oss.
Jag hittade inga brev. Men…
Det är hennes. Det vet jag.
-Jag är ingen ynkrygg! -Bevisa det då!
Den är er.
Jag måste ha glömt den.
När ni frågade varför han inte bjudit ut mig.
Jag börjar bli besatt.
Mister jag Santiago blir vi helt ensamma.
Det gör ni inte.
Det lovar jag.
För jag ska förhindra det.
Jag är också tjurskallig. Jag vet precis hur jag ska övertyga honom.
-Señorita Casas? -Jag frågade vilket rum ni bodde i.
-Jag tog med det här år er. -Tack. Väldigt snällt.
-Säg mig, vad gör ni här? -Ni verkade nedstämd häromdagen.
Jag ville försäkra mig om att ni mår bra.
-Får jag? -Varsågod.
Ursäkta mig.
Gabriel!
Gabriel, det är jag.
Det är brådskande.
Alicia, stanna här är ni snäll.
Givetvis.
Gå ni.
-Hej. -Hej.
Jag borde hört av mig men jag behöver en tjänst.
-Minns du señor Torres? -Dussinförfattaren.
-Han ställer inte in sig på Cristina. -För han är kär i dig. Det är uppenbart.
Kanske tappar han intresset om han ser oss ihop.
Hej, Elena.
-Det är inte som det ser ut. -Det är mycket värre.
Du är påkommen.
Du umgås med din dams före detta uppvaktare.
-Tur att hon inte hörde resten. -Berätta.
Gabriel och jag har känt varandra länge.
Det har jag talat om för Cristina. Hon är mer förstående än din dam.
Före detta dam. Du fick mig avskedad.
Hade du inte slagit Alba hade du ännu haft anställning.
Du drev mig till det.
Du och Angustias fick mig nästan avskedad.
Jag vill ha ditt jobb, och skyr inga medel tills jag får det.
Inés.
-Vem är asken till? -Den är till señorita Carlota.
Carlota?
Jag ger henne den.
Jag har sysslor att stå i.
Sådär. Rakt fram.
Carlota!
-Vad är det? -"Vad är det?"
Era spratt är inte roliga! Det här paketet var adresserat till er.
-Till mig? -Ja, till er.
-Jag ligger inte bakom det genidraget. -Sluta.
"Familjen Zapico bjuder härmed in doña Carlota Mencía
till en seans ledd av det berömda mediet Carmen Soler."
Carmen Soler!
Sara, läs vidare. Jag kan inte.
"Inbjudan omfattar hela familjen. Gör oss sällskap under en skräckens natt."
-Mår du bra, Carlota? -Nej. Jag håller på att svimma.
De bjöd in mig! Mig!
Jag ska få träffa Carmen Soler, världens kraftfullaste medium.
Hon har haft kontakt med Béquers, Benjamin Franklins och Columbus andar.
Gå inte. Ni är för ung och lättpåverkad.
Är det inte lite sent att oroa sig för det?
Det är det en person som avgör.
EDUARDO ESPINOSA GIFTER SIG
-Den jäkla… -Far!
Vad vill ni?
Familjen Zapico har bjudit in Carlota och familjen till en seans.
Får vi gå? Snälla.
Jag har en affärsmiddag, men ni kan gå med señorita Bianda.
Och Cristina kan träffa Santiago.
Bara sådär? Vi brukar behöva tigga och be.
Det blir bästa kvällen i mitt liv.
Carmen Soler är känd i hela stan!
-Kanske har de skrivit… -Nej!
Bara ett ögonblick, far.
Vad är det, Carlota?
-Det står inget om Carmen. -Du öppnade den knappt. Låt se.
-Nej, ingenting om henne. -Vad är det?
Kan ni låta bli tidni…
Ska han gifta sig?
Eduardo ska gifta sig.
Fästmön är från en adlig fransk familj. En liten hertiginna.
Hon är vacker. Undrar hur länge de har varit trolovade.
Missta er inte. Jag gråter av sårad stolthet, inte hjärtesorg.
Ni behöver inte låtsas för mig.
Be Esther bjuda Santiago ikväll.
Vi ska gifta oss och bli lyckligare än de två rötäggen.
Det här blir en väldigt lång kväll.
Den här förbannade lilla asken!
Hädelse hör hemma i kaféers bakre rum, min son.
-Den är riktigt originell. -Säger ni som inte öppnade den.
"Kontakta dem ni håller av."
Du har aldrig gillat spratt. Du är en glädjedödare.
Precis som din far, må han vila i frid.
Hela tiden klagade han.
Jag var den enda som kunde få honom att le.
Jag är den enda med humor i hela huset.
Jag har längtat efter att få närvara vid en av hennes seanser.
Kanske får jag kontakta min kusin.
-Mor, vi bör ära livet, inte döden. -Vad menar du?
Följer du inte med mig på seansen?
Klart att jag gör. Familjen Zapicos vinkällare är utsökt.
Du hörde min son, Adelita. Om du vill ta ledigt ikväll…
Och missa något så viktigt? Adela måste följa med.
Låt flickan vara.
Hon får göra som hon vill. Jag vill inte tvinga henne.
Jag har inget bättre för mig.
Då blir det vi tre.
Om ni ursäktar.
Bellis perennis är redo för ditt rum.
Och en liten present till dig.
En present?
Till mig?
Min son är som förändrad sen du skällde ut honom.
Kanske har du större krafter än självaste Carmen Soler.
Jag älskar allt, mor. Blommorna, särskilt tyget…
-Jag valde dina färger. -Ja.
Vad synd att vi inte fick se hur de reagerade på inbjudningarna.
Här är bordsplaceringen runt ouijabrädet.
Vill ni ha mig bredvid señorito Monsalve?
Givetvis. All skräck kanske bildar ett band mellan er.
Är inte det en utmärkt idé?
Lite vågat, och kanske för tidigt.
Josefina har nog rätt. Det är kanske för tidigt.
Spela inte oskyldig, din far är inte här. Ta hand om det så tittar jag till maten.
-Du kunde ha insisterat lite mer. -Så det är mitt fel?
Det var du som använde Daniel för att göra mig avundsjuk.
Det må ha varit primitivt, men det var sannerligen effektivt.
Snälla, någon kan se oss.
-Sluta. -Ingen ser oss.
-Du gör mig galen. -Bra. Då är vi två.
Vi får göra oss kvitt señor Monsalve.
Gäller det min svarta klädsel…
Har aldrig passat bättre.
Inget annat passar för en seans.
Er mor hade varit så stolt.
Jag har sett era systrar börja socialisera och en sak ska jag säga er:
Jag kommer att sakna er mest.
För ni blir ensam.
För att ni inte längre spelar mig några spratt.
Tänk inte ens tanken ikväll.
Vanära inte namnet Mencía. Det är bättre att ni gör det här hemma.
-Hur kan du vara så likgiltig? -Carlota, andar finns inte.
Precis vad Darwins ombud skulle säga.
Tror ni på sånt?
Jag vet inte vad jag ska svara.
-Vissa försöker tjäna pengar på att… -Carmen Soler är inte sån.
Ni har inte sett vad hon kan göra.
Hur kan du vara så säker?
Hon existerar mellan två världar, den andliga och den fysiska.
Hennes förnimmelse och känslighet är övernaturlig.
Tittar hon på en, ser hon ens själ.
Carmen Soler är unik.
Våra liv ska snart förändras för gott.
Ni ska få se.
Systrarna Mencía!
Och hedersgästen!
Längtar du efter att få träffa señora Soler?
-Jag vill höra varenda detalj om asken. -Jag visste att du skulle gilla den.
Jag sa åt far att be Santiago skriva en artikel om kvällen.
Så ert möte framstår som slump.
Vi låter inte slampan stjäla honom.
Nu är jag en "slampa", så klart. Jag föredrar nästan "den andra kvinnan".
Gumman, följ med mig. Jag vill prata med din friare.
-Señor Monsalve. -Ja? Ursäkta mig.
Señora De Orbe.
Vi blev nästan hans död, Gud förbjude.
Är det er första seans?
De är visst på modet, men de skrämmer inte mig.
Jag har nerver av stål.
Vem kunde ana det? Men jag kan bara tala för mig själv.
Det övernaturliga fascinerar mig men jag blir lätt berörd.
Lugn. Jag finns vid er sida. Blir ni rädd så lugnar jag er.
Tänk att Esther lyckades boka Carmen Soler trots hennes späckade schema.
-Det sägs att folk svimmar. -De levande bör fruktas, inte de döda.
Ursäkta mig.
Glöm inte det. Hur länge sen var det min kusin dog?
Señorita Alba, har ni en minut?
-Vad gäller det? -Jag hörde om ert bråk med Alicia Casas.
Med risk för att verka påflugen ber jag er att tänka om.
Hon hade en dålig dag, men hon är det bästa förkläde ni kan få.
Jag kan få er. Ni har en gåva.
Kom och jobba för mig. Ni skulle få ert eget rum och lön.
Det vore bäst för alla om jag försvann.
Men det kan jag inte. Cristina behöver mig.
Tyvärr. Jag är trogen systrarna Mencía.
Fundera på saken.
Sluta le, det uppmuntrar honom.
Du känner min mor. Familjens rykte skadas om jag är otrevlig.
Men han är åtminstone underhållande.
Sannerligen.
Och…han blir säkert inget problem.
Ta inte emot gåvor. Folk kan börja inbilla sig saker.
Vad är det?
Adela tog emot en prålig gåva från doña Paquita.
Är den inte fin?
Hon gillar verkligen dig.
Jag har börjat gilla henne med trots pinan hon orsakat mig.
Hon säger att Lázaro är som förändrad sen jag sa åt honom honom, och det är han.
-Nu börjar du med din sagoprins igen. -Saga? Jag har fötterna på jorden!
Var inte naiv. Han utnyttjar er båda.
Alla rika är inte grymma och elaka.
Vissa av dem har fina hjärtan som kan känna äkta känslor.
Vad tror du, Elena?
Att vi tyvärr inte kan välja vem vi faller för.
Skratta inte. Det är ett rent sammanträffande.
-Vad oväntat att träffa dig här. -Plikten kallade.
Här.
Jag ber om ursäkt om jag inte var taktfull när jag berättade hur jag kände.
Det är bra att du är ärlig.
Eduardo var inte det. Han ska giftas.
Med en fransk aristokrat. Det står i tidningen.
Hur tar du det?
Det svider. Det erkänner jag.
Men nu förstår jag din situation. Hur det är att slitas mellan två personer.
Vi styr inte våra känslor.
Främst är jag din vän. Du kan berätta om henne för mig.
Det vore nog oklokt.
Skulle vi inte gilla varandra? Eller är det någon jag känner?
-Pressa mig inte. -Det gör jag inte. Jag vill inte störa.
Känner jag henne?
Mina damer och herrar, seansen börjar nu.
Ta varandras händer.
Öppna era sinnen.
Är ni redo att besöka andra sidan?
Mina damer och herrar, låt mig presentera den otroliga, den underbara Carmen Soler.
Jag känner stor energi i det här rummet.
Vibrationer från andra världar.
En vilsen själ har något den vill berätta för någon av er.
-F… -F…
-Ö… -Ö…
-RR… -RR…
-Ä… -Ä…
-D… -D…
-E… -E…
-R… -R…
I…
"Förräderi."
Förräderi. Vems?
Förräderi?
Systrarna Mencía.
Var på er vakt.
Ett spjut undviks lättare än en dolk i ryggen.
Förräderi lurar kring er.
Señora Soler?
Señora Soler, kan ni säga namnet på anden som tagit er i besittning?
Det har den inte kommunicerat.
Var lugn, det var inte er mor.
Hon dog fridfullt och lämnade denna dimension
där andar flackar omkring när något oavslutat håller dem kvar.
Låt oss fortsätta. Greppa varandras händer hårt.
Är ni säker på att ni inte såg en kort kvinna
med kråkfötter och en grop i hakan?
Tyvärr. Er kusin har inte manifesterat sig.
Men ibland är vissa andar…svårfångade.
Ja, min kusin är väldigt svårfångad.
Vill ni försöka igen kan ni boka en seans till.
-Allt väl, mor? -Ja.
Skulle ni inte svalka er? Jag följer med er.
Vi talas vid senare, señora Soler.
Något ni vill säga?
Ni vet vad jag tycker om er. Håll er borta från min mor.
För att ni ogillar mig? Eller för att jag inte ska berätta vad jag vet om dig?
Jag tror inte ett ord den kvinnan säger.
Hon utnyttjade åtminstone inte Carlotas känslor för mor.
Det är vi som är förrädarna.
Jag älskar honom. Snälla, säg inget.
Jag tror jag vet vad Carmen Soler menade med "förräderi".
Alba försökte anlita Elena som förkläde.
Ni verkade distraherad under seansen.
-Tror ni inte på livet efter detta? -Min tro påverkade inte seansen.
Vad era föräldrar gjorde var hemskt.
Men de ångrar sig.
Vill ni inte ha en andra chans?
Jag vet inte vad ni pratar om. Om ni ursäktar…
Ursäkta mig.
Ingen fara.
Okej…
Hjälper ni mig byta om, Josefina?
Señorita Bianda?
Señorita Bianda, är allt väl?
Låt mig vara.
-Inte ens jag kan göra er så upprörd. -Lämna mig ifred.
Var det vad Carmen Soler sa?
Inget undgår er.
Varför inte lätta på hjärtat? Jag skriver givetvis inte ett ord om det.
Kanske sa hon något hon fått reda på för att överraska er.
Nej.
Vad sa hon då?
Hon visste att jag bröt kontakten med mina föräldrar.
-Jag trodde att de var döda. -För mig är de det.
Jag var inte dottern de önskat sig, och när jag behövde dem som mest
kastade de ut mig på gatan.
Jag beklagar.
Det är okej.
Vill ni stjäla mitt förkläde?
Det är opassande att gå bakom ryggen på sina bekanta.
Ämnet råkade bara komma upp.
Ni kan vara lugna. Hon tackade nej.
Fast hon tvekade.
Kanske trivs hon inte så bra hos er som ni tror.
Jag trodde att hon nekade direkt.
Santiago kysste mig.
Är ni inte glad?
Jag har fått känslor för en annan.
Det är hennes. Det vet jag.
Den är er.
-Jag tänker inte ge dem en andra chans. -Dem eller er själv?
Jag…
…vill inte såra er.
Kanske sårar jag er.
Tur för er att jag är en våghals.
Var det Cristina?
-Vad gör du här? -Vad gör du själv här?
Det är mitt rum.
Jag hörde en duns och väntade mig någon annan.
Du är inte den enda som blev överraskad.
Men du känner mig och vet att jag inte nekar mig själv.
Señorita Cristina, jag ber er. Om ni håller av er vän…
Det gör jag. Och er, Josefina. Jag är den sista som skulle döma er.
-Jag bär Eduardos barn. -Señorita Mencía?
-Nej… -Señorita Mencía?
Ta den här.
Señorita Mencía?
Señorita Mencía? Mår ni bra?
Det är mörkt och jag råkade välta vasen. Förlåt.
Jag fick den av svärmor. Ni gjorde mig en tjänst.
Ska vi gå ner?
Vad märkligt.
-Här kryllar av andar. -Lugna er. Titta, här kommer hon.
Var det Cristina som skrek?
Ja, men oroa er inte. Mörkret spelade henne ett spratt.
Fullt förståeligt. Allas nerver är på helspänn.
Det blir svårt att somna i natt.
Jag mår bra.
-Det är sent. Vi bör bege oss hem. -Ja.
-Jag glömmer aldrig den här kvällen. -Inte jag heller. Kom.
Jag kontaktar Carmen Soler.
Var inte så lättlurad, mor.
Var och en tror på det de vill. Hacka inte på mig.
Den klär er.
Gillar ni den? Er mor gav mig den.
Den var min mormors.
På riktigt?
Det visste jag inte. Ni får inte tro att jag utnyttjar henne.
Inte alls!
Carmen Soler utnyttjar folk.
Ni gör allt för min mor.
Gillar hon er nog för att ge er den…
God natt.
Jag önskar att jag fick mer tid med er i kväll.
Men plötsligt var ni försvunnen.
Jag är ett olöst mysterium, precis som Carmen Solers.
Åh, vilket förtjusande par de är.
-Jag bör bege mig. Det var angenämt. -Tycker ni? Er dotter förtjänar någon…
Vi måste bestämma datum för frieriet.
Señorita Bianda.
Ja?
Skulle ni överge min syster i detta läge?
Nej. Absolut inte.
Varför övervägde ni då Albas erbjudande?
Jag vet inte. Jag får be om hennes förlåtelse under novenan.
Vet ni vad jag tror?
Ni vet allt om oss, men vad vet vi om er?
Farsen måste få ett slut.
Jag behöver prata med dig.
Och jag med er. Stig på.
Ni först.
Jag började tro att du var rivalen.
Jag satte ihop pusselbitarna. Din solfjäder, din tvekan med Alba…
Och när jag inte såg er två i salongen…
Jag är så otacksam. Jag förtjänar inte din vänskap.
Nej, señorita. Det är jag som inte förtjänar er tillit.
Tror ni på tecken från Gud?
Jag var en skeptiker.
Men det här… kunde inte ens Carmen Soler förutspå.
Eller?
Undertexter: Rasmus Edlund