Ні, все гаразд. Ви дивитесь "Настанови для панянок"
на "Нетфлікс". І так, це досі комедія.
НАСТАНОВИ ДЛЯ ПАНЯНОК
УРОК 5 ТВОЇ БАЖАННЯ — НЕ ГОЛОВНІ
Аби зрозуміти, що відбувається,
відмотаймо цю історію кохання годин на дванадцять назад…
Коли наш головний герой іде з роботи, геть не підозрюючи, що за ним стежать.
Ще день, плюс-мінус.
Сантьяґо!
Сеньйорито Б'янда.
Навіщо вам велосипед? Ви швидко ходите… Ще б пак, з такими ногами…
Хочете поговорити про мої ноги?
Ні. Про те, що ви сказали Крістіні. Ви втратили глузд?
Щось на кшталт того.
А чого ви чекали? Що я просто… мовчатиму? І потраплю у вашу з Крістіною пастку?
Сантьяґо!
Так, ми вчинили з вами нечесно.
Це нечесно щодо всіх трьох… І ви знаєте, чому я не сказав Крістіні,
до кого я маю почуття.
Ні, не знаю.
Хочете, щоб я сказав?
Ні, ні, в жодному разі.
Ми цілувались.
Досить це роздувати.
Це важливо.
Ні, це не так! Це був порив… Я вже ледь пам'ятаю…
Отже, ви не проти ще раз.
Тоді я боягуз…
Знаєте, що було б, якби сеньйорита дізналася?
Якщо дізнається, в мене… не стане родини.
Буде хоча б дах над головою… А в мене ні.
Якщо це оприлюдниться, мене вже ніхто не візьме.
Вибачте.
Обіцяйте, що не скажете.
Добре… Та я… не обіцяю, що мої почуття до вас зникнуть.
Чи ваші до мене.
Я не маю до вас жодних почуттів.
Присягаєтесь?
Яка ж я… дурепа!
Чому останнє слово завжди за ним?
Є які-небудь новини?
Я стежила за Сантьяґо. І жодної іншої жінки немає.
Я ж казала: сеньйорита Б'янда — найгірший приватний детектив.
Звернися до фахівця у цій справі.
Це дорослі справи й дорослі розмови, Карлото.
Як хочеш… Але ти собі знай… Пропозиція… досі в силі.
Сеньйорито Б'янда. Помолились за спасіння
душі під час дев'ятниці?
Марнування часу… Я вже приречена.
Весело, сестро?
Це божевілля - просити сеньйориту Б'янду шпигувати за Сантьяґо. Сестро…
А якщо в Сантьяґо інші стосунки з іншою жінкою?
Інші? Тобто, інші?
Можливо, на відстані… Може, та жінка… нетутешня… і…
Сеньйорито, годі думати про це.
Я не втрачу його… Треба дізнатись, хто вона.
Власне… нам час іти.
Сеньйорито, це вже виходить з-під контролю.
Тут має бути підказка про суперницю.
«Інша жінка», «суперниця»… Що буде далі?
Елено… Я дізнаюсь, хто це… Навіть якщо треба зайти в лігво лева.
Яким чином? Сеньйора Торреса немає.
Вибачте, Хуано. Ми хотіли поїсти тістечок у кафе…
і я пролила чай і… дивіться, яка пляма.
Ходімо в будуар, доню.
Не переймайтесь… Я впораюсь.
Сеньйоро Хуано… А принесіть склянку води, будь ласка? Чомусь у горлі дере.
А знаєте? Я чекала, коли ви прийдете до мого Санті.
Ну, аби… поговорити про те, що було минулого разу.
Забули? Про поцілунок.
-Чого ви хочете? -Нічого.
Але не кажіть сеньйориті.
-Його грошей? -Я не повія, доньє Хуано.
Чому ж поцілували його?
Це він мене!
Тс-с-с. Ще почує сеньйорита.
Я йому казала, що не хочу нічого мати.
Він тільки про вас і говорить.
Бо він упертий.
Так, він упертий.
-І всезнайко. Ще й всезнайко. -Так, він всезнайко… Не смійте! Не
збивайте мене з пантелику. Не цікаво - просто порвіть із ним.
Готово!
Чудово.
Але пляма на місці, доню!
Тому краще піти додому й перевдягнутися. Все одно дякую, Хуано. Ви янгол…
Сеньйорито Б'янда?
Ходімо.
Листів не було… Проте…
Це тієї жінки. Я впевнена.
Я не боягуз!
То доведіть це!
Воно ваше.
Мабуть, загубила.
Коли запитували, чому він не запросив мене.
Я цим уже одержима.
Та якщо втрачу Сантьяґо, ми залишимось самі.
Ви не самі.
Запевняю.
Тому що я з цим покінчу.
Сантьяґо впертий, але я теж… І знаю спосіб його переконати.
Сеньйорито Касас.
Я дізналась, в якому ви номері… І це для вас.
Дякую… Так люб'язно.
Розповідайте… навіщо ви тут?
Ви… засмучений… Зайшла переконатись, що все гаразд… Можна?
Прошу.
Даруйте.
Ґабріелю? Ґабріелю, це я… Це терміново.
-Алісіє, залишайтеся тут, будь ласка. -Мгм. Так, звісно.
Добре.
-Привіт. -Привіт.
Ми не бачились кілька днів, але потрібна твоя допомога.
Пам'ятаєш сеньйора Торреса?
Так. Так, той писака.
Вагається щодо сеньйорити Менсія.
Бо він закоханий у тебе. Це ж очевидно.
Побачить нас разом - і це його відштовхне.
Привіт, Елено.
-Це не те, що ти думаєш. -Ні. Це ще гірше!
Я тебе викрила! Фліртуєш із колишнім залицяльником
своєї сеньйорити.
Добре, що вона не все почула.
Може, поясниш?
Ми з Ґабріелем давні друзі… Крістіна про це вже знає.
І розуміє більше, ніж твоя сеньйорита.
Колишня сеньйорита. Мене звільнили через тебе.
Не я ляснула Альбу. А якби й я, мене б не звільнили.
А причина - ти.
Дон Педро ледь не вигнав мене через вас із Анґустіас.
Я хочу твоє місце… І зроблю все, щоб його отримати.
Інес! І для кого це?
Для сеньйорити Карлоти.
Карлоти? Дай. Я віднесу.
Сеньйрито, в мене купа справ.
Добре, вперед… Іще…
Карлото-о-о-о!
Карлото-о-о!
Що сталось?
Що сталось? Ваші жарти геть не смішні! Ця посилка була адресована вам.
Це мені?
-Так, вам. -Мені шкода, але це була не я.
«Родина Запіко запрошує сеньйориту Карлоту Менсія… на сеанс,
який проведе відома медіумка… Кармен Солер».
Кармен Солер… Кармен Солер! Саро, читай далі ти.
«Це запрошення поширюється на… на всіх членів родини… Приходьте.
Вечір буде жахливий»
Карлото, ти в порядку?
Ні! Голова обертом! Запросили мене. Мене! Це ж сама Кармен Солер,
найсильніша медіумка на світі!
Вона спілкувалась із духами Густаво Адольфо Беккера, Бенджаміна Франкліна,
-Христофора Колумба… -Куди тобі? Ти ще юна. І надто вразлива!
Вам не здається, що перейматись цим пізно?
Це знає лише одна людина.
Ох і негідник…
Тату!
ЕЛЬ КОРРЕСПОНСАЛ
Чого вам?
Запіко запросили сеньйориту Карлоту та решту родини на спіритичний сеанс.
М.
-Можна? Будь ласонька? Прошу… -Боже… Ну. В мене ділова вечеря, та
сеньйорита Б'янда може поїхати. Заодно Крістіна побачититься з Сантьяґо.
Відпускаєш? Зазвичай благати доводиться довше.
Найщасливіший вечір мого життя. Кармен Солер знають у всьому місті! Про неї мали
-писати в новинах. -Гей…
Я на хвильку, тату.
Що сталось, Карлото?
Там… ані слова про Кармен.
Навіть не розгорнула… Дай.
Справді нічого немає.
-Що там таке? -Може, віддасте газету…?
Він одружується… Едуардо одружується.
Вона зі знатної французької сім'ї… Герцогиня.
Вродлива… Хтозна, як давно вони заручені.
Мої сльози… не за втраченим коханням. А за гордістю.
Я бачу вас наскрізь.
Нехай Естер запросить до себе Сантьяґо.
Ми з ним заручимось. І будемо щасливішими, ніж ця парочка.
Вечір обіцяє… бути довгим.
Ця триклята скринька фокусника!
Синку! Нецензурна лайка – хіба що для борделю.
Досить оригінальна штукенція - ви згодні?
Ще б пак. Не ти ж її відкрила.
«Зв'яжіться з рідними на тому світі». Ти ніколи не любив розіграшів. Ти зануда.
Як і твій батько, земля йому пухом. Все йому завжди було не так.
Тільки я могла змусити нещасного усміхатися.
Я єдина весела людина в цьому домі.
Я кілька місяців мріяла побувати на її сеансі.
Це буде мій шанс встановити контакт із кузиною.
Мамо, думай про життя, а не смерть.
Що ти маєш на увазі? Ти що, не підеш зі мною на спіритичний сеанс?
Піду, звісно. В Запіко чудовий винний льох.
Ти його чула, Аделіто. Якщо хочеш узяти вихідний…
І пропустити таку подію? Ні, не можна. Адела має піти.
Ні, дай дівчині спокій. Вона вільна робити те,
що хоче. Я не змушую.
В мене… справ не так уже і багато…
Тоді йдемо втрьох.
-М-м-м… -Якщо ти не проти.
Віднесеш Белліс перенніс до свого покою. А це маленький подарунок.
Мені?
Угу.
Подарунок?
Завдяки тобі він став іншою людиною.
Можливо, в тебе більше сили, ніж у самої Кармен Солер.
Я в захваті від квітів, свічок, а тканини…!
Я вибрала кольори, які ти й хотіла.
Так. Шкода, що ми не бачили їхніх реакцій, коли вони відкрили ті скриньки.
Поглянь. Так ми розтушаємо гостей довкола дошки.
Але-е-е-е… мамо, хочеш, щоб я сиділа з сеньйором Монсальве?
Звісно. Така напружена атмосфера – страх може вас зблизити. Чи не чудова ідея,
сеньйорито Рамос?
Досить сміливо, навіть поспішно.
Так, мамо, Хосефіна має рацію. Ще дуже зарано.
Цить. Не вдавай із себе невинну, Естер. Твого батька тут немає.
Що ж, подбай про гостей, а я простежу за підготовкою.
Могла б бути наполегливішою.
О, тепер я винна? Не я так нахабно використала Даніеля,
щоб викликати ревнощі.
Можливо, й нахабно, проте ефективно.
Будь ласка, нас побачать.
-Не треба… -Не побачать.
Ти мене з розуму зведеш.
Так. А ти мене.
Здихаємось сеньйора Монсальве.
-Якщо ви з приводу чорної сукні… -Вона як ніколи доречна. На такий
сеанс нічого іншого не вдягнеш.
Мама вами пишалася б.
Я бачила, як дорослішали ваші сестри, і… маю зізнатися:
за вами я скучатиму найбільше.
Бо ви залишитесь сама.
Бо ви мені більше не дошкулятимете!
І щоб там - жодних вибриків. Не ганьбіть родину Менсія,
гаразд? Залиште їх для нас.
Ви такі байдужі.
Карлото… Бо духів не існує.
Так говорив земний представник Дарвіна.
Сеньйорито Б'янда, ви вірите?
Навіть не знаю, що сказати.
Правда в тім, що дехто прагне збагатитися на тому, що інші вірять…
Кармен Солер не така… Ви не бачили, на що вона здатна.
Звідки така впевненість?
Бо вона між двох світів — між духовним… та матеріальним.
Вона все сприймає й відчуває на екстрасенсорному рівні.
А коли на тебе дивиться… зазирає в душу… Кармен Солер унікальна.
Наше життя зміниться назавжди.
От побачите.
Сеньйорити Менсія!
Моя почесна гостя. Чекаєш на зустріч із сеньйорою Солер?
Я хочу дізнатися, як влаштована ця скринька.
Знала, що ти оціниш мою творчість.
Батько попросив Сантьяґо написати про це статтю. Тож зустріч буде випадковою.
Та хвойда ніколи не забере його в тебе.
Тепер уже «хвойда». Ясно. Краще була б «інша жінка».
Доню, ходімо. Поспілкуємось із твоїм залицяльником.
Сеньйоре Монсальве.
Так. Так. Даруйте. Сеньйоро де Орбе.
Ми могли вас убити, не дай Боже.
Е-е… це ваш перший сеанс?
Хм… Це нині в моді, та мене… вони не лякають. У мене нерви сталеві.
А.
Хто б казав? Натомість я…
захоплююсь паранормальним і дуже легко піддаюся цьому впливу.
Не хвилюйтесь. Ми сидимо поруч, тож якщо ви злякаєтесь, я зможу втішити.
Дивовижно, що Естер – такій юній – вдалося
запросити саму Кармен Солер!
-Кажуть, люди від шоку непритомніли! -Треба боятися живих, а не мертвих!
Я на хвилинку.
Не забувай про це! Після того, як мій чоловік покинув нас…
Сеньйорито Альбо? На два слова?
Я вас слухаю.
Чула про ваше непорозуміння з сеньйоритою Касас. І ризикуючи здатися нескромною,
я прошу вас переглянути своє ставлення.
То був поганий день, проте… сеньйорита Касас — найкраща компаньйонка.
Я хочу таку як ви… У вас дар.
Переходьте до мене… Окрема кімната і зарплатня.
Якби я зникла, краще було б усім. Та я не можу… Я потрібна Крістіні.
Не можу… Бо я працюю в Менсія.
Подумайте.
Не усміхайся йому – ти його підбадьорюєш.
Тут моя мама. Інакше не можна. Зганьбити ім'я Запіко?
Хай там як… принаймні, це весело.
Не те слово.
І… Він нам не створить проблем.
Не дозволяй їй балувати себе. Чи тобі байдуже, що скажуть люди?
Про що ви?
Адела прийняла показний подарунок від доньї Пакіти.
Чарівно, чи не так?
Угу… Вона тебе любить.
Хм… Я її люблю також. Попри всі клопоти, яких вона завдає.
Каже, Лазаро став іншим завдяки мені, і… його тепер не впізнати.
І тут у казці з'являється принц.
Які ще казки? Я ж не мрійниця.
Не будь дурепою. Він використовує вас обох.
Хосефіно, не всі багатії злі та підлі… Є й такі, що мають добрі, та щирі серця.
Що скажеш, Елено?
На жаль, ми зовсім не обираємо, кого покохати.
Не смійтесь… Це суто випадковість.
Неочікувано.
Це мій… робочий обов'язок.
Візьми.
Хотів перепросити за те, що досить різко… висловив… свої сумніви.
Я ціную твою відвертість.
Едуардо не такий… До речі, одружується. З французькою герцогинею.
Про це пишуть в газетах.
І як це тобі?
Боляче… Не заперечую.
Тепер я розумію твоє становище. І знаю, як це – бути між двома людьми.
Почуття неможливо контролювати… І перш за все, ми друзі…
Можеш розповісти мені про неї.
Ні. Ні, це погана ідея.
Ми порозуміємось… Чи я її знаю?
Не тисни, Крістіно, бо…
Я не тисну. Не хочу дратувати. Я її знаю?
Сеньйори й сеньйорити, спіритичний сеанс от-от розпочнеться.
Візьміться за руки… Відпустіть усі думки.
Готові до мандрівки в потойбіччя?
Сеньйорити, сеньйори, представляю вам неймовірну,
та неповторну… Кармен Солер.
В цій кімнаті вирує енергія.
Вібрації… із іншого світу… Напевно,
мандрівній душі є чим поділитися з кимось із присутніх.
З…
Р…
А…
Д…
Н…
И…
Ц…
Я…
Я.
Зрадниця.
Зрадниця. А хто? Хто?
Зрадниця?
Сестри Менсія, стережіться… Легше ухилитись від списа,
ніж від кинджала… Комусь з вас загрожує зрада.
Сеньйоро Солер?
Сеньйоро Солер? Можна дізнатися ім'я духа, який в вас вселився?
Ні… Вона не представилась… Проте, це була не ваша мати.
Вона пішла мирно. І покинула той вимір, куди приходять лише духи,
в яких залишились незавершені справи.
Продовжимо. Тримайте руки дуже міцно.
А ви впевнені,
що не бачили невисоку жінку з безліччю гусячих лапок навколо очей та ямочкою
на підборідді?
Мені шкода. Ваша кузина не приходила. Але знаєте, іноді і духи бувають дуже…
-невловимі. -Так… Так. Моя кузина дуже невловима.
Хочете спробувати ще - заплатіть за наступний сеанс…
Мамо, все гаразд?
Так.
Доньє Пакіто, не хочете вийти освіжитися? За компанію.
Поговоримо пізніше, сеньйоро Солер.
Я вас слухаю.
Ви знаєте, що я про вас думаю… Не підходьте до неї.
Бо я вам не подобаюсь? Чи щоб я їй не бовкнула те,
що про вас знаю?
Я не вірю жодному слову цієї жінки.
Принаймні, вона не гралася з почуттями
Карлоти до матері.
Крістіно, ми зрадниці, а не зраджені.
Я кохаю його. Будь ласка, не кажи нічого.
Я знаю, що Кармен Солер мала
на увазі під «зрадою».
Альба хотіла, щоб Елена стала її компаньйонкою.
Здається, ви були збентежені під час сеансу.
Не вірите в потойбіччя?
Вірю чи ні, це не впливає на сеанс.
Вчинок ваших батьків жахливий… Та вони шкодують.
Ви хотіли б отримати другий шанс?
Я вас не розумію. А тепер даруйте…
-Вибачте… Я випадково. -Та… пусте.
Що ж…
Допоможеш перевдягнутись, Хосефіно?
Сеньйорито Елено? Сеньйорито Елено? З вами все гаразд?
Не чіпайте.
-Я не бачив вас такою засмученою. -Кажу, залиште мене.
Це через те, що вам сказала Кармен Солер?
Усе ви бачите.
Гаразд… Скиньте цей тягар… Звісно, я не згадуватиму про це у своїй статті.
Може, вона це сказала… просто аби вразити вас?
Ні, навряд.
Я не відчеплюсь. Що вона сказала?
Вона знає… що я віддалилася від батьків.
Я думав, ваші батьки померли.
Для мене – так.
Я була поганою дочкою, і… коли я була на дні, вони мене вигнали.
Мені шкода.
Все гаразд.
Хочеш украсти мою компаньйонку?
Тобі не здається, що плести змови за спинами
інших – це огидно?
Я ненавмисно. Зринуло в розмові.
І не бійтесь… Вона мені відмовила.
Та вона вагалась… Може, сеньйорита Б'янда не
така щаслива у вашому домі, як вам здається.
Я думала, вона одразу скаже «ні».
Ми з Сантьяґо цілувались… Ви не раді?
У мене почуття до іншої.
Це тієї жінки. Я впевнена… Воно ваше.
Я не дам їм другого шансу.
Їм його не дасте? Чи, може, собі?
Я…
не хочу вас скривдити.
А я вас можу.
Ну… на щастя, я не з боязких.
Це була Крістіна?
Що ти тут робиш?
Це ти що тут робиш?
Це моя кімната.
Я чула шум і… подумала, що ви – це хтось інший.
Ну, е-е… не ти одна тут злякалась… Але ти знаєш,
що я ніколи не цуратимуся своєї сутності.
Сеньйорито Крістіно, будь ласка, якщо ви любите свою подругу бодай трохи…
Я люблю вас обох… І не мені вас засуджувати.
Я вагітна від Едуардо.
Сеньйорито Менсія?
Ні!
Сеньйорито Менсія?
Тримай.
Сеньйорито Менсія?
Сеньйорито Менсія!
Сеньйорито Менсія?
Сеньйорито Менсія? Усе гаразд?
Там мало світла і… і я ненароком розбила вазу.
Свекруха подарувала. Я тобі навіть вдячна.
Ходімо?
-Це неймовірно! Тут є духи. Багато духів. -Заспокойтеся.
Дивіться, ось вона. Ось вона.
Це ти кричала, Крістіно?
Так, не хвилюйтесь. Це пітьма зіграла з нею злий жарт.
Це очікувано. Ми всі на межі. Тепер усю ніч ніхто не спатиме.
Не хвилюйтесь, я в порядку. Але вже пізно, час додому.
Так.
Ніколи не забуду цей вечір.
Я також. Ходімо.
Я розчарована. Такий короткий сеанс. Якби ж він був довшим. Але ні. Закінчився,
щойно розпочавшись.
Не встигла поговорити з кузиною. Така прикрість.
Я впевнена, вона хотіла прийти. Але їй не дали.
Краще сама запрошу Кармен Солер.
Мамо, не будь такою наївною.
Кожен вірить у те, що хоче, мій любий. Тож не заважай мені, будь ласка.
Вам личить.
Подобається? Ваша мама подарувала.
Моєї бабусі.
Справді? Я… я не знала… Не думайте, що я користуюся…
Ні, ні! Ні, ні, ні.
Користується Кармен Солер… А ви все робите для моєї мами.
Якщо вона цінує вас так сильно, що подарувала…
Добраніч.
Мені дуже хотілося б провести з вами більше часу сьогодні ввечері.
Але я навіть не помітив, як ви різко кудись зникли – пуф!
Тому що я… жінка-загадка. Як Кармен Солер.
Дякую.
Ой… Вони така чарівна пара.
Не знаю. Мені здається, ваша донька заслуговує когось більш…
Це був чудовий вечір.
-Саме так. -Треба призначити дату заручин.
Сеньйорито Б'янда.
Так?
Ви покинули б мою сестру в такий тяжкий для неї час?
Ні… Авжеж, ні.
Чому ви розглядали пропозицію Альби?
Навіть не знаю, що сказати… Покаюся під час дев'ятниці.
Знаєте, що я думаю? Що ви знаєте про нас геть усе… А що ми знаємо про вас?
Треба закінчувати.
Я хочу поговорити.
Я також… Заходьте.
Ви перша.
Сьогодні я подумала, що ви і є інша жінка… Я склала всі події.
Віяло, пропозиція Альби й… Не побачивши вас у вітальні…
Так, я невдячна.
Я не заслуговую вашої дружби.
Ні, сеньйорито.
Це я не варта вашої довіри.
Ви вірите в знаки? Я от ніколи не вірила.
Але це… Навіть Кармен Солер не могла
цього передбачити… Чи ні?