Ville I gerne kende jeres bedste venners hemmeligheder?
Ikke interesseret? Virkelig?
Er I ikke engang en smule nysgerrige?
Hemmeligheder? Jeg har ingen.
En som mig, der voksede op i et kloster, er selvopofrende.
Jeg gør mig ikke til.
Jeg må lige tænke. Lad os høre fra Josefina.
Det er forkert at ville kende folks hemmeligheder.
Der er en grund til, det er deres mest skjulte begær.
Vi skal intet skjule mere.
Og hvorfor bekymre sig om ting, der aldrig vil ske?
Nogensinde.
Det er umuligt, ikke sandt?
Jeg ved godt, hvad I håber på.
Gift dig med mig.
Hvad havde I regnet med? En romantisk scene med hr. Torres?
I har intet lært.
Lektion seks i håndbogen:
"Drømme er en luksus, en selskabsdame ikke har råd til."
Nogle gange tænker jeg: "Til helvede med den skide manual."
Især i situationer som denne.
"Don Pedro, De er som en fader for mig."
"Nej, Mencía-familien er som familie for mig."
"Derfor vil jeg være ærlig. Jeg kan ikke gifte mig med Cristina."
"Fordi jeg har følelser for en anden."
Nyd denne flygtige lykke.
Fordi dette er øjeblikket, inden vores kærlighedshistorie går skævt.
SELSKABSDAMERNE
LEKTION NR. 6: DINE ØNSKER KOMMER I ANDEN RÆKKE
12 TIMER TIDLIGERE
Jeg er ikke troende, så jeg må stole på lægevidenskaben.
Frøken…
Er det sket igen?
Hvem er død?
Cristina har det lidt skidt.
Det er hurtigt klaret.
Hun er en novice. Det er ikke hurtigt klaret…
"Novicen" her ved, hvad du lider af.
"Nævenyttig-itis." Læg dig til at sove. Kom.
Frøken Cristina, er alt vel?
Ja, alt er fint.
Lyv ikke. Jeg så Deres søster og frøken Bianda gå derind. Luk op!
-Jeg siger det til Don Pedro. -Sara, luk op.
Du gode gud.
Hvor langt er hun?
Et par måneder.
Eduardo. Den slyngel.
Vidste I to det?
Okay. Tag det roligt.
Vi bør tilkalde dr. Aguilar.
Jeg henter ham. Jeg er hurtigere.
Du bliver. Du har allerede hjulpet nok.
Hun har ret.
Hun skubbede mig dog ikke ned ad trappen.
Gør det ondt?
Nej.
Er det slemt?
Mange kvinder bløder i de første måneder.
Det er ikke at forveksle med en abort. Men blodet kan chokere. Bare rolig.
De har prøvet at tænde den i 15 minutter.
Gør det i morgen.
Problemer bør løses med det samme. Ellers vokser de sig større for hver dag.
-Jeg ville bare hjælpe. -De tror altid, De ved bedst.
-Gjorde jeg det, stod jeg ikke her. -Korrekt.
-Kun én ting betyder noget nu. -At det bare var en forskrækkelse.
De tænker ikke klart.
Frøken Cristina er ung. Hun får flere børn!
De har ikke prøvet at miste et barn.
Beklager strengheden.
Men det er bedst for alle.
For frøken Cristina. For Dem.
Endda for Santiago.
For pokker. Det gør ondt.
De er faldet for hende, ikke?
Stop…
Jeg kan ikke lide Dem. Jeg vidste, der var noget mellem jer.
Og jeg så, der var noget mellem jer. Og den fidus for at gøre mig jaloux?
De er ganske observant!
Ligesom Dem.
Men vi har mere til fælles.
Slyngel.
-Skiderik. -Min næse. For helvede!
Dumme sv…
-Skandaløst. -Du altforbarmende.
Fem år er gået, og her står jeg og slås med en bladsmører.
Jeg er et fjols.
Jeg er ikke uenig.
Hun forlader Dem, som hun forlod mig.
Tal mig ikke fra det.
Jeg blander mig ikke mere.
Men jeg kender hende.
Netop som alt lader til at være godt, går hun sin vej.
Hun blev selskabsdame for at flygte, og det ændrer sig ikke.
-Don Pedro! -Nej!
-Flyt Dem! -Cristina lider.
Jeg opfostrede hende!
Præcis! Skal hun møde sin far sådan?
-Læg mig ikke ord i munden. -Jeg ved, hvad De tænker.
Det er absurd. Hvorfor skulle jeg fortælle ham det?
-Gør du ikke det? -Nej da!
-Lægen er kommet hjem til ham, ikke? -Jo.
Vi må fortælle Don Pedro, at han er her.
Flyt dig, ellers…
Tiden er knap. Deres far er nedenunder.
-Doktor, vær sød ikke at… -Sara, nej.
Bare rolig. Angustias er hos ham.
-Flyt dig! -Så, så.
-Flyt dig! -Rolig nu, Don Pedro.
Der er en kvaksalver i mit hus.
Det ved jeg, men De bør ikke gå ovenpå uanset hvad.
-Hvorfor? -Altså…
-Han undersøger hende. -Og?
Cristina er en kvinde nu.
Med anstændighed og blufærdighed.
Det er intet alvorligt. Tror De ellers, jeg ville tage en drink med Dem?
Drikker De?
De har altid afslået, når jeg har tilbudt.
-Bare denne gang. -Pedro.
Julián. Hvordan har min datter det?
Hun har blegsot. Jernmangel. Det rammer mange piger på hendes alder.
Hun skal hvile og spise.
Forleden kollapsede hun uden grund, mens hun dansede.
Er det ikke alvorligt?
Nej.
Må jeg se hende?
Selvfølgelig.
Hun er stadig i fare.
Cristina må ikke anstrenge sig fysisk eller psykisk.
Tak, doktor.
-Hvordan fik du mig dog overtalt? -Vi ses, doktor.
Hvorfor blev jeg handlingslammet?
Det er normalt.
I er søstre.
De har altid vidst, hvad De skulle gøre.
Jeg er ældre end Dem.
Jeg har set mere.
-Vi ved ikke, om barnet… -Hav tro.
Måske er hun heldig.
Forstår I nu, hvorfor mine ønsker er ligegyldige?
Jeg kunne aldrig forlade hende.
Fordi jeg ved, hvordan det er.
Selvom det indebærer,
hvad det indebærer.
Godmorgen, Inés. Sara, er du ikke til forelæsning?
Forsink mig ikke. Jeg gik glip af fysiologi.
Hej.
-Hej. -Hej.
Ja, jeg har sagt hej.
-Jeg taler med Don Pedro. -Ikke lige nu.
En katastrofe! Jeg forstår det ikke.
Hvorfor er posten ikke i mit arbejdsværelse?
De har ikke sovet. Måske har De flyttet den…
-Betvivler du mig, Marta? Det er utroligt! -Don Pedro.
Santiago, hvorfor er du kommet?
Jeg ville tale, men De har ikke sovet, så jeg går bare igen.
Cristina er syg.
Dr. Aguilar siger, det er jernmangel, og at hun skal hvile sig og spise godt.
Godt, det ikke er alvorligt.
Det har været en lang nat. Kom med ind på arbejdsværelset.
Kan du udstå kvaksalvere?
Et ladet udtryk…
Siden Isabel har jeg ikke kunnet udstå læger i huset.
Hvor er den forbistrede post?
Don Pedro.
Se. Jeg tænker ikke klart med de kvaksalvere i nærheden.
Og nu får vi en læge i familien.
Der sker helt utænkelige ting i dette hus.
Nogle mindre gode, men også nogle fremragende.
Som dit forhold til Cristina.
Det er det eneste lyspunkt siden…
Jeg har brug for noget sherry til at styrke mig på.
Ved De hvad?
Lad os drikke.
Hvornår er du begyndt på det?
Siden… aldrig?
Hvis der…
…skulle ske mig noget…
Selvfølgelig.
Deres døtre er som familie.
Jeg vil altid være der.
Har du planer om at stavre fordrukken herfra?
Hvad ville du tale om?
Intet vigtigt.
Nej.
Jeg vidste, at det ville ske.
-Ssh. -Du skal ikke tysse på mig!
Du godeste.
Jeg ved ikke, om jeg kan forhindre din mor i at
gifte dig bort til Monsalve.
Vil du virkelig giftes med ham?
Esther!
Kæreste, ligger du stadig i sengen?
-Hvorfor smiler du? -Fordi jeg vågnede og var glad.
Det går snart over.
Det her er fra Mencíaerne.
Blegsot?
Stakkels Cristina. Jeg besøger hende.
Jeg aflyser med hr. Monsalve.
Aflys bare, men vær ikke så doven. Cristina venter. Kom.
Jeg håndterer min mor.
Oppe eller nede?
Det er ikke sjovt.
Godmorgen, Doña Paquita. Du ser mere elegant ud end normalt.
Min søn kommer ikke i dag. Det må udnyttes.
Kommer Lázaro ikke?
Optaget af kuldsejlede forretninger.
Lad os udnytte det, så du kan få lidt at rive i.
Det er på høje tid.
Det var en skam med min kusine. Det var svært at forlige sig med det,
men i morges vågnede jeg og tænkte:
"Lad os nyde livet, før vi ender som ormeføde."
Det gør mig så ubeskriveligt glad! Har du en bestemt type mand i tankerne?
Hvordan kunne jeg ikke have det?
Jeg vil have en, der…
Doña Paquita!
Vær nu ikke så sippet! Lad os gå!
Hvad med ham?
Ernesto de la Cuadra. Gift og dybt forgældet.
Eufrasio Castro kiggede på mig.
-Det er, fordi han er skeløjet. -Jeg er ligeglad.
Jeg er udmattet.
To timers promeneren uden resultat!
Lyt til mig, og stop med at glo på mænd, du ikke burde…
Ved du hvad, Doña Paquita?
I starten var det svært at være selskabsdame.
Elena og Josefina lærte mig, at det at være selskabsdame
betyder at være glad og gøre andre glade.
ÆGTESKAB MELLEM FRANSK OG SPANSK ARISTOKRATI
Lad os se.
Den, der rammer hans hjerte, vinder.
Det er sadistisk. Jeg elsker det!
Jeg vidste, min chokterapi ville virke.
Siger du, det er sundt at få afløb for sin vrede og sit had?
Jeg mener, at kvinder i virkeligheden er sig selv nok.
De behøver ikke mænd. Ikke engang for at få nydelse.
Hvad sagde du?
Hun er sulten. Få noget bragt hertil.
Gå med hende, Josefina.
Selvfølgelig. Skal vi?
Din tirade mod mænd er meget passende i lyset af dine nylige fritidsaktiviteter.
Det er værre at fornægte, hvad jeg føler.
Jeg gør det ikke, bare fordi de kalder det synd. Er kærlighed en synd?
Vil du opgive alt for hende?
Tror du, det skete på grund af Eduardo?
Tænker du stadig på ham?
Giv mig en pil.
Godt ramt!
Gå De bare, Don Pedro. Jeg vil ikke forstyrre hende.
Jeg lader frøken Zapico vide, at De er her. Undskyld mig.
Går De allerede? De kunne også vente sammen med mig.
Jeg synes, vi burde være venner.
Nu hvor Cristina og Esther er bedste venner,
bør deres forlovede være…
-Monsalve. -Ja?
-Hvem siger, Cristina og jeg er forlovede? -Folk snakker.
-Snakker folk? -I byen, ja.
-I byen? -Ja.
-En sladdercentral. -Jeg ville ikke oprøre dig.
Åh! Du har ikke erklæret din kærlighed endnu?
-Monsalve… -Jeg forstår.
Vi er ikke fortrolige endnu. Det er i sin vorden.
Jeg bør gøre det først. Jeg gør det i dag. Hvor beslutsomt.
Hr. Monsalve, sikke en overraskelse.
Jeg ved, vi havde udskudt vores møde,
men Deres mor skrev og ansporede mig til at besøge Dem.
Min mor er meget betænksom.
Blomster. Til frøken Mencía og til Dem.
En gåtur?
Jeg har tænkt på Dem hver eneste dag siden vores møde.
Jeg er mundlam. Hvilken kvinde ville ikke binde sig til Dem?
Men jeg vil have et formelt frieri, som det anstår sig.
Ja, selvfølgelig. Et par måneders bejleri inden frieriet.
To, tre, måske fem.
Et år virker passende. Eller to.
Et år?
Jeg er måske ikke ventetiden værd? Eller er jeg ikke, hvad du søger?
Jeg ville vente på dig hele livet.
Du skal bare være lykkelig.
Det bliver jeg med dig.
Angustias, jeg vil gerne besøge Mencía-søstrene.
Sara er i skole, og Cristina er ikke rask.
-De kan ikke. -Vil du sige undskyld fra mig?
Jeg bad frøken Bianda være min selskabsdame.
Jeg gjorde det ikke for at trodse dem, men se der…
-Er det din far? -Han er som min skygge!
Selv på dametoilettet.
Jeg ender som pebermø, selskabsdame eller, værre endnu, som guvernante!
Jeg tager ikke anstød. De har ikke evner til at blive guvernante.
Løsningen på Deres problem er at tilgive.
Efter det, Alicia gjorde?
Den vise udbedrer. Sådan nåede De hertil.
Tilgiv, så kan De slippe af med skyggen.
Det lyder tiltalende.
Hvad laver du der?
Du ligner en Ficus carica, almindeligvis kendt som et figentræ.
-Er De bekendt med Eufrasio Castro? -Ham, hvis øjne lever hvert deres liv.
Han så dig gå en tur med din selskabsdame i morges.
Som en pige i den giftefærdige alder.
Sagde han det? Han er skeløjet, men har et skarpt blik!
Kan du ikke se, hvor upassende det er?
Du er mor, for guds skyld!
Er det så slemt at ville bruge resten af livet med nogen?
Du har mig. Din søn.
Alle børn flyver uomgængeligt fra reden.
Du tager dig god tid. Hvornår flyver du?
-Start ikke en ny diskussion. -Det er ikke en diskussion!
Det er den nøgne sandhed. Jeg leder efter en mand.
Væn dig til det. Og ødelæg ikke min dag.
Jeg vidste ikke, De var her.
Jeg ved, min mor bad Dem finde hende en mand.
Jeg er selskabsdame, og hvis det er det…
Kun grådige enkemænd og ungkarle vil have min mor!
-Jeg fyrer Dem om nødvendigt! -Det kan kun Deres mor.
Og i dag var vidunderlig. Jeg har ikke set hende så glad siden …
Jeg har aldrig set hende så glad.
Jeg skaffer gerne lykkejægerne af vejen.
Men jeg ved ikke, om jeg kan fjerne dem alle.
Er det mig, du mener, Adela?
Hvad er De bekymret for?
Hendes velfærd, eller at hun gifter sig, og De mister noget arv?
Jeg kunne beskylde Dem for det samme.
Brochen, det stjålne kys?
Ville min mor billige, hvad der skete mellem os?
Jeg begik en fejl. Det var forkert at kysse Dem.
Det var forkert af mig ikke at gengælde kysset.
-Vi står lige og skændes. -Pirrer det dig ikke?
Det tænkte jeg ikke på.
Kun du kan lukke munden på mig.
Jeg hader det, men samtidig ægger det mig usigeligt.
Våbenhvile?
Hvor skriver jeg under?
Åh.
-Sov du over dig? -Hjælp mig, så siger jeg det.
-Vi har forelæsning. -Vi havde.
De er en dårlig indflydelse, frøken Mencía.
Ingen bruger den alligevel.
Hvorfor ikke invitere din ven med?
-Jeg fik ikke takket din ven for stolen. -Drop nu de insinuationer.
Din søsters nysgerrighed er forståelig. Du har aldrig fortalt os om Camilo.
Han er bare en medstuderende. Ikke andet. Ikke…
Finder du ham ikke pæn?
Det har jeg ikke bemærket.
-Og han bliver læge. -Og?
En passende bejler til frøken ved-alt.
Hvorfor har du ikke set sådan på ham? Han er den perfekte bejler.
Undskyld mig. Frokosten er klar i haven.
De venter på jer.
Jeg må klæde om.
Beklager. Min søster skulle klæde om.
Du stråler.
Jeg har det bedre, takket være frøken Bianda.
Hun handlede hurtigt.
-Det var ingenting. -Jo, det var.
Vi er alle taknemmelige.
Santiago?
Jeg tager dig med.
Nyd jeres frokost.
-Er det posten? -Ja. Værsgo.
Fra min kusine Soledad.
TIL FRØKEN CRISTINA MENCÍA DE QUIRÓS
Kærlighedslotteri? Kan vi ikke lege Harekysset i stedet?
Jeg elsker Harekysset!
Er hr. Monsalve for genert til Kærlighedslotteri?
Mig?
Nej, jeg vil bare undgå at oprøre frøken Mencía.
Der skal en del mere til.
Endelig kan jeg snage uden at udspionere andre.
Er alt vel? Er du træt?
Alt er godt.
Du stråler. Solen gør dig godt. I modsætning til mig…
Husker du den dag, du kom ned til floden? Du fik så meget sol, at du besvimede.
Vær ærlig. Du glemte ikke din parasol. Du ville imponere mig.
Ja, du har ret, men det virkede ikke.
Jeg skulle opleve alt det for at indse, jeg er elsket.
Af alle jer, dig inklusive. Du er her, på trods af din tvivl.
Cristina…
Ved du hvad?
Det er klart, du faldt for en anden.
Men dette har lært mig, at kærlighed er noget andet.
Det er det her.
Endelig.
Jeg starter. Lad os se…
Et spørgsmål. Den slags, jeg kan lide.
Du går en tur med din elskede, og din selskabsdame stopper for at tale.
I to er alene for første gang. Hvad gør du?
Jeg ved, hvad jeg ville.
Det er til de af os, der har et hjerte.
Sig det.
Jeg ville nærme mig ham,
indtil vi stod så tæt, at jeg kunne mærke hans ånde.
Og så, med lynets hast, ville jeg
røre hans hånd.
Selvfølgelig ville du det.
Hvad?
Hans hånd på min arm er mere end nok.
Ikke, Daniel?
Jo.
Sandhed. Hvilken person kan du ikke slå ud af hovedet?
End ikke i badekarret.
Og så skal den person svare.
Hr. Torres.
Og dig, Santiago? Sandhed.
Jeg…
Du behøver ikke sige noget.
Det er bedst. Vi kan ikke alle blotlægge vores sjæl som Esther.
Jeg forstår. Jeg havde valgt konsekvens.
Hent noget mere juice.
Seriøst? Er det den konsekvens, du vælger?
Skal jeg hente stuepigerne?
-Det kan du spare mig. -Jeg gør det.
Den næste?
Der er flere sedler til kærlighedslotteriet.
Okay, min tur.
Det bliver kedeligt.
Det passer, jeg har intet at skjule.
Jeg bliver stemplet som kedelig.
MØD MIG I DRIVHUSET
Jeg kalder det fornuft.
Sandhed.
Du skal sige sandheden.
Han er der. Hvad siger jeg til ham? Jeg improviserer. Det er jeg god til.
Jeg troede ikke, du kom.
Jeg stødte på markisen, som fortalte mig, at da I to stak af,
forlod du ham uden nogen forklaring.
Jeg var fast besluttet på at fortælle familien Mencía sandheden
og risikere alt for dig.
-Dårlig timing. -Og dog ville jeg gøre det.
Hvis du sværger på, du ikke flygter.
Jeg kender svaret.
Santiago, De er…
Jeg kan lide Dem.
Lad os stikke af. Langt væk, os to. Sammen.
Hvad?
Jeg tænker på dig konstant.
Lykken er ikke her for os.
Vi tager første eksprestog!
Første eksprestog til… Jeg ved det ikke.
Hvor som helst.
Hvor?
-Selvfølgelig ikke! -Det var skuespil!
Du er skruppelløs!
Jeg prøvede bare at åbne dine øjne.
-Hvad skal vi gøre for at være sammen? -Flygte.
Så du kan forlade mig som markisen.
-Selskabsdamen, der ikke kan elske. -Åh! Så poetisk!
Måske ville jeg forlade dig. Eller omvendt.
Tror du ikke, vi ville få problemer?
Så langt havde jeg ikke tænkt.
Jeg forventede et nej. Fordi jeg er den mest klarhovedede.
Snarere den mest luskede!
Du vil videre i dit liv.
Men vores tiltrækning er ikke nok til at smide alt over bord.
Du er ulidelig. Ved du godt det?
Du er vred, fordi jeg har ret.
Du kunne ikke forlade Cristina.
Og slet ikke nu.
Hvad gør vi så?
Vi går hver til sit
og værdsætte de gode stunder, vi havde. Jeg gør i hvert fald.
Held og lykke, frøken Bianda.
I lige måde, hr. Torres.
Alt godt med Cristina.
Se selv.
Det er naivt at drømme.
Vær ikke så negativ, frøken Bianda.
I kærlighed er der altid håb.
Den er færdig. Perfekt.
Gør noget ved dit kropssprog, min dreng.
-Du ligner en gris i et slagtehus. -Sådan har jeg det.
Vær ikke så melodramatisk.
Mor, jeg gider ikke det her! Jeg hader den frø, Paris og briocher.
Du vænner dig til det.
Nej, det vil jeg ikke!
Hvad er der?
Jeg elsker Cristina.
Det vover du lige på. Vælger du det nul over din familie?
Hun er ikke et nul.
Og hertugindens medgift?
Jeg er ligeglad, om så hun var dronningen af Saba.
Familien kan reddes på mange måder. Du valgte den ulykkelige for mig.
Hun er mit livs kærlighed.
-Der er ingen vej tilbage. -Eduardo! Min søn!
Jeg sagde jo, det ikke var slut endnu.
Men hvis I har brug for det klassiske "fortsættes"…
FORTSÆTTES
…så skal I få det sådan.
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil