Zamislite da možete saznati tajne svojih prijatelja.
Ne zanimaju vas? Doista?
Sigurno niste bar malčice znatiželjni?
Tajne? Ja ih nemam.
Osoba poput mene, koja je odrasla u samostanu, nesebična je.
Ne izigrava divu.
Moram još malo razmisliti.
Čujmo Josefinu.
Smatram da je ružno htjeti znati tuđe tajne.
S razlogom su to nečije najskrivenije žudnje.
Ne moramo se više skrivati.
Osim toga, čemu razmišljati o nečemu što se nikad neće dogoditi?
Nikada.
Nemoguće je, zar ne?
Aha, znam čemu se sada nadate.
Hoćeš li se udati za me?
Što ste očekivali? Romantičnu scenu s g. Torresom?
Ništa niste naučili.
Šesta lekcija iz Priručnika:
„Maštanje je luksuz, koji si gardedama ne može priuštiti.”
Premda katkad poželim poslati Priručnik kvragu.
Osobito u ovakvim trenucima.
„Don Pedro, želim da znate da ste mi poput oca.
Ne, svi ste mi vi poput obitelji.
Stoga želim biti iskren prema vama.
Ne mogu se oženiti Cristinom.
Jer osjećam nešto prema drugoj osobi.”
Uživajte u ovoj prolaznoj sreći.
Jer upravo nakon ovog trenutka naša će ljubavna priča poći nizbrdo.
PRIRUČNIK ZA MLADE DAME
6. LEKCIJA: ŽUDNJA JE NA DRUGOM MJESTU
DVANAEST SATI PRIJE
Vjernici se mole, no ja se moram pouzdati u medicinu.
Gospođice…
Opet se dogodilo?
Tko je umro?
Cristina se ne osjeća najbolje.
Kratko će trajati.
Ona je početnica. Neće kratko trajati.
„Početnica” zna od čega ti boluješ.
Od njuškalitisa.
Spavaj. Idemo.
Gđice Cristina, jeste li dobro?
-Jesam. -Ne lažite mi.
Vidjela sam vašu sestru i gđicu Biandu. Otvorite!
-Inače ću reći Don Pedru. -Sara! Otvorite.
Bože sveti!
Koliko već?
Nekoliko mjeseci.
Eduardo… Kakav besramnik!
Vi ste znale?
Dobro. Smirite se.
Trebamo pozvati dr. Aguilara.
Idem ja. Brža sam.
Ostanite tu. Već ste dovoljno učinili.
Ne vara se.
Barem me nije gurnula niza stube.
Boli li?
Ne.
Je li loše?
Mnoge žene krvare u prvim mjesecima.
Ne treba posumnjati na pobačaj. Zbog krvi se čini strašnim. Bez brige.
Već je 15 minuta pokušavate upaliti.
Riješite to ujutro.
Probleme valja odmah rješavati. U protivnome iz dana u dan rastu.
-Samo sam htjela pomoći. -Mislite da ste najpametniji.
Da jesam, ne bi bilo ovako.
Imate pravo.
Ali sad je samo jedno bitno.
Da ovo bude lažna uzbuna.
Ne pristupate ovomu hladne glave.
Gđica Cristina još je mlada. Imat će još djece.
Očito ne znate kako je kad izgubite dijete.
Žalim što sam gruba.
No za sve bi tako bilo bolje.
Za gđicu Cristinu. Za vas.
Čak i za g. Santiaga.
Kvragu! To boli!
Zaljubili ste se u nju, zar ne?
Stanite…
Ne sviđate mi se. Odmah sam znao da postoji nešto među vama dvoma.
I ja sam vas dvoje prozreo. Mislite li da sam nasjeo na vašu spletku?
Sjajno opažate!
Kao i vi.
Nije nam to jedino zajedničko.
Lupežu!
-Gade. -Moj nos! Kvragu!
Kujin…
-Barbari! -Majko Božja!
Prošlo je pet godina, a ja se tučem s nekakvim piskaralom!
Idiot sam.
Neću vam proturječiti.
Napustit će vas, kao što je mene.
Ne odvraćajte me.
Neću se više miješati.
Ali poznajem je.
Kad vam se bude činilo da će sve biti u redu, otići će.
Postala je gardedama da bi pobjegla i to se neće promijeniti.
-Don Pedro! -Ne!
-Mičite se! -Cristina pati.
Ne govorite mi kako se osjeća! Podigla sam je!
Točno! Želite da se takva suoči s ocem?
-Ne stavljajte mi riječi u usta. -Znam što kanite.
Ne budite smiješni. Zašto bih mu išta rekla?
-Nećete? -Naravno da ne!
-Doktor je došao u ovu kuću. Točno? -Točno.
Moramo mu reći. Ne možemo skrivati doktora.
Maknite mi se s puta!
Nemamo mnogo vremena.
Otac vam je dolje.
-Doktore, nemojte… -Sara, ne.
Bez brige. Angustias je s njim.
-Polako. -Maknite se!
-Mičite se! -Smirite se, Don Pedro.
Ne mogu! Nadriliječnik mi je u kući!
Znam, no nipošto ne smijete ići gore.
-Zašto? -Pa…
-Pregledava je. -Pa što?
Pa, gđica Cristina sada je žena.
Čedna i stidljiva.
Nije ozbiljno.
Zar bih pila s vama da sam zabrinuta?
Pit ćete?
Kad sam vam god nudio piće, odbijali ste.
-Pa, jedanput mogu. -Pedro.
Julián. Kako je moja kći?
Ima klorozu, nedostatak željeza. To je česta pojava u mladih djevojaka.
Treba jesti i počivati.
Neki dan bez razloga se srušila plešući.
Sigurno nije ozbiljno?
Nije.
Smijem li k njoj?
Naravno.
Još nije izvan opasnosti.
Cristina se ne smije naprezati ni opterećivati.
Hvala, doktore.
-Ne znam kako me uspiješ obrlatiti. -Ispratit ću vas.
Ne shvaćam zašto nisam ništa mogla.
To je prirodno.
Sestra vam je.
Vi ste u svakom trenutku znali što valja činiti.
Mnogo sam starija od vas.
Iskusnija sam.
-Ne znamo je li dijete… -Imajte vjere.
Možda nije nesretnica kao druge.
Sad shvaćate zašto moje žudnje nisu bitne.
Ne bih si oprostila da je napustim.
Jer, nažalost, znam kako je to.
Čak i ako to znači
to što znači.
Dobro jutro, Inés.
Nisi na predavanju?
Ne zadržavaj me. Propustila sam fiziologiju.
Zdravo.
-Zdravo. -Zdravo.
Već sam vas pozdravila.
-Idem Don Pedru i Cristini. -Ne možete sada.
Prava katastrofa! Ne ide mi to u glavu.
Zašto mi pošta nije u radnoj sobi, kao uvijek?
Cijelu ste noć bdjeli. Možda ste je maknuli…
Sumnjaš u mene?
-Ovo je nevjerojatno! -Don Pedro.
Nisam te vidio. Što ćeš ovdje?
Htio sam razgovarati, no vidim da ste slabo spavali pa idem.
Cristina je bolesna.
Dr. Aguilar kaže da joj fali željeza i da mora dobro jesti i počivati.
Dobro da nije ozbiljno.
Da, noć je bila naporna. Dođi u moju radnu sobu. Hajde.
Voliš li nadriliječnike?
Kad ih tako zovete…
Nakon onoga s Isabel ne mogu podnijeti doktora u kući.
Gdje je vražja pošta?
Don Pedro.
Vidiš? Zbog tih šarlatana ne znam gdje mi je glava.
A u obitelji ćemo imati jednu takvu.
Događaju se stvari koje nismo ni zamišljali.
Neke nisu dobre, no neke su izvrsne.
Recimo, tvoja veza s Cristinom.
To me jedino veseli otkako…
Trebam piće za živce.
Znate što?
I ja ću.
Otkad ti tako rano piješ?
Od…
Odsada.
Ako jednom…
Ako mi se nešto dogodi…
Da, da.
Vaše su kćeri moja obitelj.
Uvijek ću im biti pri ruci.
Što želiš? Oteturati odavde pijan?
O čemu si htio razgovarati?
Ni o čemu bitnom.
Ne.
Znala sam da će biti ovako.
Ne ušutkavaj me.
Bože sveti.
Ne znam hoću li uspjeti spriječiti tvoju majku
da te uda za g. Monsalvea.
Želiš li zaista poći za njega?
Esther!
Još si u postelji, kćeri moja?
-Zašto se smiješiš? Što ti je? -Probudila sam se sretna.
Brzo će te proći.
Ovo je od obitelji Mencía.
Kloroza?
Sirota Cristina. Otići ću k njoj.
Otkazat ću susret s g. Monsalveom.
Otkaži ako želiš, no prestani ljenčariti. Cristina te čeka.
Pobrinut ću se za majku.
Dolje ili gore?
Nije mi smiješno.
Dobro jutro… Doña Paquita, dotjeraniji ste nego inače.
Sin mi ne dolazi, pa iskorištavam priliku.
Gospodin neće doći?
Sklapa poslovne dogovore, koji će propasti.
Iskoristit ćemo priliku da malo radiš.
Krajnje je vrijeme.
Šteta zbog moje rođakinje. Teško sam se mirila s time.
No jutros sam se probudila i pomislila:
„Iskoristimo život prije negoli budemo hrana za crve.”
Ne možete zamisliti koliko sam sretna!
-Da. -Želite neki poseban tip kavalira?
Jasno. Kako ne bih željela?
Želim nekoga tko će me…
Doña Paquita!
Da. Ne budi čistunka! Hajde. Idemo!
On?
Ernesto de la Cuadra. Oženjen i ima hrpu dugova.
Pogledao me Eufrasio Castro.
-Jer je razrok, Doña Paquita. -Ne marim.
Iscrpljena sam.
Dva sata šetnje, a ništa nisam postigla!
Da me poslušate i prestanete zuriti u pogrešne muškarce…
Znate što, Doña Paquita?
Bilo mi je teško učiti zadaće gardedame.
No Elena i Josefina naučile su me da je gardedama sretna kad usrećuje druge.
BRAK FRANCUSKE I ŠPANJOLSKE ARISTOKRACIJE
Da vidimo.
Još niste pobijedile. Tko mu pogodi srce, pobjeđuje.
Sadizam. Divno!
Znala sam da će moja šok-terapija djelovati.
Želiš reći da je zdravo ispoljavati gnjev i mržnju?
Želim reći da je istina da su žene samodostatne.
Ne trebaju muškarce ni za što.
Čak ni za užitak.
Što si rekla?
Da je gladna. Naruči nam nešto.
Ideš s njom, Josefina?
Dakako. Hoćemo li?
Tvoja je osuda muškaraca prikladna, s obzirom na tvoje nedavne aktivnosti.
Pa, bilo bi gore poricati što osjećam.
Ne mogu i neću, premda kažu da je to grijeh.
Zašto, ako je to ljubav?
Sve bi izgubila radi nje?
Misliš li da je Eduardo kriv za ovo?
Toliko misliš na njega?
Daj mi strelicu.
Bravo!
Ne, samo izvolite, Don Pedro. Ne želim je inkomodirati.
Reći ću gđici Zapico da ste ovdje. Ispričavam se.
Već odlazite? Ako ne, možete mi se pridružiti dok čekam.
Trebali bismo biti prijatelji.
Kako su Cristina i Esther najbolje prijateljice,
njihovi bi zaručnici trebali biti…
-Monsalve. -Da?
Tko vam je rekao da smo zaručeni?
Šuška se.
-Šuška se? -Po gradu, da.
-Po gradu? -Da.
Po susjedskim dvorištima.
Žalim što vas uzrujah.
A, još joj niste izjavili ljubav!
-Monsalve. -Dakako. Razumijem.
Još si nismo osobe od povjerenja. Gradimo odnos.
Ja trebam prvi početi.
Danas ću to učiniti. Kako odlučno!
G. Monsalve, kakvo iznenađenje!
Znam da smo odgodili susret,
no vaša mi je majka pisala i potaknula me da vam dođem.
Da, moja je majka krajnje obzirna.
Cvijeće. Za gđicu Mencíju i za vas.
Šetnja?
Otkad vas upoznah, ne prođe dan, a da ne pomislim na vas.
Ostavljate me bez riječi.
Koja žena ne bi pošla za vas?
No moram reći da želim službeno udvaranje, kako običaj nalaže.
Dakako. Nekoliko mjeseci udvaranja prije prosidbe.
Dva, tri, možda pet.
Godina bi bila dobra. Možda dvije.
Godina dana?
Mislite da se ne isplati čekati? Možda nisam osoba kakvu trebate.
Ne. Čekao bih vas cijeli život.
Samo želim da budete sretni.
A s vama ću biti.
Angustias, željela bih posjetiti sestre Mencía.
Žalim, Sara je na fakultetu, a Cristina nije dobro.
-Neće vas primiti. -Možete li im prenijeti ispriku?
Nudila sam gđici Biandi da mi bude gardedama.
Nisam im htjela napakostiti, no… Pogledajte.
-Je li to vaš otac? -Moja sjena, Angustias!
Slijedi me i do toaleta.
Završit ću kao usidjelica, gardedama ili, još gore, guvernanta!
Bez brige. Nisam se uvrijedila.
Niste vi stvoreni za guvernantu.
Problem ćete riješiti oprostom.
Nakon Alicijina postupka?
Mudri ispravljaju pogreške. Niste li zato ovdje?
Oprostite joj i riješite se sjene.
Zvuči privlačno.
Sine, zašto sjediš tu?
Izgledaš kao Ficus carica, poznatiji kao smokva.
Znate Eufrasija Castra?
Naravno. Svako mu oko ide u svoju stranu.
Rekao mi je da vas je jutros vidio u šetnji s gardedamom.
Poput djevojke spremne za udaju.
To je rekao? Razrok je, no dobro opaža.
Ne shvaćate li koliko je to neprimjereno?
Majka ste, zaboga!
Zar je tako loše što želim provesti ostatak života s nekim?
Imate mene, svojeg sina.
Činjenica je da mladi napuste gnijezdo.
Tebi dosta dugo treba. Kad odlaziš?
-Ne mijenjajte temu u raspravi! -Ovo nije rasprava.
To je živa istina. Tražit ću muža.
Navikni se na to. I ne kvari mi dan.
Nisam znala da ste ovdje.
Majka želi da joj nađete muža.
Pa, ja sam gardedama, a to je…
Glupost! Moju majku žele samo pohlepni udovci i neženje!
-Otpravit ću vas ako moram! -Jedino vaša majka to može.
Danas je bilo prekrasno.
Nisam je vidjela tako sretnu od…
Nikad je nisam vidjela tako sretnu.
Ako se bojite srebroljubaca, riješit ću ih se.
No ne znam mogu li ih se svih riješiti.
Na mene mislite, Adela?
Što vas zabrinjava?
Njezina dobrobit ili da će se udati i nećete moći puno naslijediti?
Mogao bih i ja vas za to optužiti.
Broš, potajni poljubac…
Bi li se mojoj majci svidjelo što se sinoć zbilo?
Pogriješih. Nisam vas trebala poljubiti. Bez brige…
Ja sam pogriješio što vam nisam strastveno uzvratio.
-Svadimo se. -Zar vas to ne uzbuđuje?
Nisam mislila na to.
Vi me jedini možete ušutkati.
Mrzim to, ali istodobno me to izluđuje.
Primirje?
Gdje da potpišem?
-Jesi li zaspala? -Reći ću ti ako mi pomogneš.
-Imamo predavanje. -Imali smo.
Loše utječete na mene, gđice Mencía.
Nitko ih ne rabi, a ja ih trebam.
Zašto nisi dovela svog prijatelja?
Sad ne mogu zahvaliti tvom prijatelju.
Ne govori stalno „prijatelj” tim tonom.
Razumljivo je da vam je sestra znatiželjna. Niste nam pričali o Camilu.
Jer mi je samo kolega. To je sve. Nije…
Nije ti naočit?
Ne znam. Nisam primijetila.
-I bit će doktor. -Pa što?
Zvuči kao dobar udvarač za sveznadarku.
Kako ga nisi primijetila? Ispunjava preduvjete za idealna udvarača.
Oprostite. Ručak je spreman u vrtu.
Čekaju vas.
Moram se presvući.
Kasnimo, oprostite. Moja se sestra presvlačila.
Blistaš.
Bolje se osjećam, zahvaljujući gđici Biandi.
Brzo je reagirala.
Sitnica.
Ne, nije.
Svi smo zahvalni.
Santiago?
Odvest ću te.
Uživajte u objedu.
-Je li to pošta? -Jest. Evo.
Ovo je od moje rođakinje Soledad.
ZA GĐICU CRISTINU MENCÍJU DE QUIRÓS
PARIZ
Ljubavna lutrija? Ne možemo li igrati Zečji poljubac?
Obožavam Zečji poljubac!
Presramežljivi ste za Ljubavnu lutriju?
Ja?
Ne, mislim na mladu gđicu Mencíju. Ne želim da se sablazni.
Ne sablaznim se tako lako.
Napokon mogu njuškati, a da ne moram uhoditi.
Jesi li dobro? Umorna?
Dobro sam.
Blistaš. Sunce ti godi. Za razliku od mene.
Sjećaš se nedjelje kad si došao na rijeku?
Onesvijestio si se od sunčanice.
Priznaj, nisi zaboravio parasol. Htio si me zadiviti.
Da, htio sam te zadiviti, no nisam uspio.
Sve sam ovo morala proći da shvatim koliko me ljubite.
Svi, uključujući tebe. Ovdje si unatoč svojim dvojbama.
Cristina…
Znaš što mislim?
Prirodno je da te druga privukla.
No nakon svega ovoga znam da je ljubav nešto drugo.
Ovo.
Napokon!
Ja ću početi. Da vidimo…
Pitanje. Kakvo volim.
Šećeš sa svojim dragim, a gardedama stane da razgovara s nekim.
Vas ste dvoje prvi put sami. Što ćeš učiniti?
Znam što bih ja.
To je za one među nama koji imaju srce.
Moraš reći.
Polako bih se približavala
dok nam lica ne budu tako blizu da osjetim dah.
Zatim, u tren oka…
Dotaknem ruku!
Ma svakako!
Što je?
Dodirivanje ruku sasvim je dovoljno. Zar ne, g. Monsalve?
Da, da.
Reci istinu. Na koju osobu neprestano misliš?
Čak i u kadi.
Onda i ta osoba mora odgovoriti.
Na g. Torresa.
A ti, Santiago? Reci istinu.
Ja…
Ne moraš ništa reći.
Tako je najbolje. Nismo svi vični ogoljivanju duše kao Esther.
Razumijem. Bio bih odabrao izazov.
Donesi još soka.
Ozbiljno? Taj izazov biraš?
Moram li zvati sluškinje?
-Ovako ne moram hodati. -Prihvaćam.
Dalje?
Ima još papirića za Ljubavnu lutriju.
Ja sam na redu.
Ovo će biti dosadno.
Ali istina je, ništa ne tajim.
Pa ćete me prozvati monotonom i dosadnom.
NAĐIMO SE U STAKLENIKU
Ali meni je to razumno.
Istina.
Moraš reći istinu.
Ondje je. Što da mu kažem? Ne znam.
Improvizirat ću. To mi dobro ide.
Mislio sam da nećete doći.
Sinoć sam naletio na markiza i rekao mi je da ste ga, kad ste pobjegli,
bez objašnjenja ostavili.
I odlučio sam da ću reći istinu obitelji
i riskirati radi vas.
-Loš je dan za iskrenost. -Učinio bih to.
Prisegnete li da nećete meni to učiniti.
Znam što mi je činiti.
Santiago, vi ste…
Stalo mi je do vas.
Pobjegnimo.
Daleko, nas dvoje. Zajedno.
Molim?
Neprestano mislim na tebe.
Znam da ovdje ne bismo bili sretni.
Otiđimo prvim brzim vlakom.
Otiđimo prvim vlakom… Ne znam.
Bilo kamo.
Kamo?
-Naravno da ne. -Glumili ste!
Nemate nimalo skrupula!
Htjela sam da budete realni.
-Kako bismo mogli biti zajedno? -Da pobjegnemo?
Pa da me poslije ostavite, kao markiza.
-Vi ste gardedama koja ne zna ljubiti. -Kako poetično!
Možda bih vas ostavila. Možda vi mene.
Ljubav nije bajka. Ne mislite da bismo imali problema?
Nisam razmišljao tako dugoročno.
Očekivala sam „ne”.
Jer sam ja razumna.
Prepredena, rekao bih!
Želite nastaviti sa životom, u redu.
No privlačnost koju osjećamo nije dovoljna da sve odbacimo.
Nepodnošljivi ste. Znate li to?
Gnjevni ste jer imam pravo.
Ne biste mogli ostaviti Cristinu.
Osobito ne sada.
I, što ćemo?
Svatko će otići svojim putem
i sjećat ćemo se lijepih trenutaka.
Barem ja hoću.
Želim vam svu sreću, gđice Bianda.
I ja vama, g. Torres.
Budite sretni s Cristinom.
Vidite li?
Naivno je maštati.
Ne budite pesimistični, gđice Bianda.
U ljubavi vazda ima nade.
Gotovo je.
Savršeno!
Sine, možeš li pripaziti na govor tijela?
-Izgledaš kao janje pred klanje. -Tako se osjećam.
Ne dramatiziraj.
Ne želim ovo! Mrzim tu Francuskinju, Pariz i brioche!
Naviknut ćeš se.
Neću. Ne želim!
Što je to?
Ljubim Cristinu. Idem k njoj.
Ne bi se usudio. Nikogovićka ti je važnija od obitelji?
Nije nikogovićka.
A vojvotkinjin miraz?
Ma može biti kao miraz kraljice od Sabe. Ne marim!
Možemo na puno načina spasiti obitelj. Vi birate onaj zbog kojeg zdvajam.
Cristina je moja ljubav.
-Nema više povratka, majko. -Eduardo! Sine!
Rekoh vam da još nije gotovo.
No ako trebate klasično „Nastavit će se”…
NASTAVIT ĆE SE
Ispunit ću vam želju.
Prijevod titlova: Vojmir Špoljarić