Skulle ni vilja veta era bästa vänners hemligheter?
Inte? Verkligen?
Ni är inte det minsta nyfikna?
Mina hemligheter? Jag har inga.
Jag växte upp på ett kloster och är självuppoffrande.
Jag är inte högfärdig.
Jag behöver fundera mer. Låt höra från Josefina.
Det är fel att vilja veta andras hemligheter.
De är ju hemligheter av en anledning.
Nu kan vi sluta gömma oss.
Och varför fundera på saker som aldrig kommer att hända?
Aldrig någonsin.
Det är omöjligt. Eller?
Ja, jag vet vad ni hoppas få se nu.
Vill du gifta dig med mig?
Vad förväntade ni er? En romantisk scen med señor Torres?
Ni har inte lärt er nåt.
Lektion sex i handboken:
"Drömmar är en lyx förkläden inte har råd med."
Men ibland vill jag säga: "Åt helvete med handboken."
Särskilt i tider som dessa.
"Don Pedro, ni är som en far för mig. Familjen Mencía är som min egen.
Därför vill jag vara ärlig mot er. Jag kan inte gifta mig med Cristina.
För jag har känslor för någon annan."
Njut av denna kortlivade lycka. För nu går vår kärlekshistoria i stöpet.
HANDBOK FÖR DAMER
LEKTION SEX DINA BEGÄR KOMMER I ANDRA HAND
12 TIMMAR TIDIGARE
Jag skulle be till Gud men jag tror mer på läkekonst.
Señorita…
Har det hänt igen? Vem har dött?
Cristina känner sig lite krasslig.
Det tar bara en stund.
-Hon är novis. Det tar inte bara… -Den här "novisen" vet vad du lider av.
Blöt näsa. Somna om. – Kom så går vi.
Señorita Cristina, mår ni bra?
-Jag mår bra. -Ljug inte.
Jag såg er syster och señorita Bianda gå in. Öppna!
-Annars berättar jag för don Pedro! -Öppna.
Milde tid.
Hur långt gången?
-Några månader. -Eduardo… Den uslingen.
Visste ni?
Så ja. Slappna av.
Vi bör hämta dr Aguilar.
-Jag hämtar honom. Jag är snabbare. -Ni stannar här. Ni har gjort nog.
Hon har rätt. Åtminstone knuffade hon inte ner mig för trappan.
-Gör det ont? -Nej.
Är det illa?
Många gravida blöder de första månaderna.
Det ska inte misstagas för missfall. Blodet är upprörande men ni kan vara lugn.
Ni har försökt tända den i en kvart.
-Lös det imorgon. -Problem bör lösas direkt.
Annars växer de sig större.
Jag ville bara hjälpa.
-Ni tror jämt att ni är smartast. -Då hade situationen varit en annan.
Det har ni rätt i.
Men nu är endast en sak viktig.
Att det bara är ett tillbud.
Ni ser inte situationen med klara ögon.
Cristina är fortfarande ung. Hon får fler barn!
Ni vet inte hur det känns att mista ett barn.
Ursäkta att jag är krass.
Men det vore bättre för alla. För Cristina, för er.
Och för Santiago.
Helvete. Det gjorde ont.
Ni är kär i henne, inte sant?
Sluta…
Jag gillar inte er. Jag visste direkt att det var nåt mellan er två.
Jag såg också att ni hade något. Ni försökte göra mig avundsjuk.
Ni är väldigt observant!
Ni med.
Vi har visst mer gemensamt.
Slyngel.
-Din jävel. -Min näsa!
Din jävla…
-Skandalöst. -Gudars skymning!
Jag har väntat fem år och nu slåss jag med en dussinförfattare.
Jag är en idiot.
Det förnekar jag inte.
Hon lämnar er som hon lämnade mig.
Försök inte.
Jag ska sluta lägga mig i.
Men jag känner henne. Precis när allt verkar bra lämnar hon er.
Hon blev förkläde för att fly, och inget förändrar det.
-Don Pedro! -Nej!
-Ur vägen! -Cristina lider.
Läxa inte upp mig. Jag uppfostrade henne.
Exakt! Ska hon möta sin far så här?
-Sluta lägga ord i munnen på mig. -Jag vet vad ni tänker.
Var inte löjlig. Varför skulle jag berätta för honom?
-Tänker ni inte? -Nej!
-Doktorn är ju här, inte sant? -Ja.
Det måste vi berätta. Vi kan inte gömma honom.
Behöver jag flytta på er?
Det är bråttom.
Er far är där nere.
-Doktorn, snälla säg… -Sara, nej.
Var lugna. Angustias är med honom.
-Flytta på er. Ur vägen! -Lugna er, don Pedro.
Jag har en kvacksalvare i huset!
Ja, men ni bör ändå inte gå upp där uppe.
-Varför inte? -Jo…
-Han undersöker henne. -Och?
Señorita Cristina är en kvinna nu.
Med anständighet och blygsamhet.
Det är inget allvarlig.
Skulle jag ta ett glas med er om jag var orolig?
Tänker ni dricka?
Ni har alltid tackat nej när jag erbjudit.
-En gång är ingen gång. -Pedro.
Julián. Hur mår min dotter?
Hon har bleksot. Järnbrist. Vanligt bland flickor i hennes ålder.
Hon behöver vila och äta.
För några dagar sedan svimmade hon när hon dansade.
-Det är inget allvarligare? -Nej.
-Får jag titta till henne? -Givetvis.
Faran är inte över.
Hon får inte anstränga sig fysiskt eller bli upprörd.
-Tack, doktorn. -Jag vet inte hur du lyckas övertala mig.
Jag följer er ut.
Jag vet inte varför jag frös till.
Det är normalt.
Hon är er syster.
Men ni har aldrig blivit rådvill.
Jag är mycket äldre än er. Mer erfaren.
-Men om barnet… -Ha tro.
Hon har kanske inte andras otur.
Förstår ni nu varför mina begär är oviktiga?
Att överge henne vore oförlåtligt.
För jag vet tyvärr hur det känns.
Även om det innebär…vad det innebär.
God morgon, Inés.
-Ska du inte vara i skolan? -Jag hinner inte prata. Jag är sen.
Hej.
-Hej. -Hej.
Vi har redan hälsat.
-Jag ska tala med dem. -Det är fel tillfälle.
Katastrof! Jag begriper det inte! Varför är posten inte där jag lämnade den?
Ni var uppe hela natten. Kanske flyttade ni den.
Ifrågasätter ni mig?
-Det är obegripligt! -Don Pedro.
Jag såg dig inte. Vad gör du här?
Jag ville prata, men ni har inte sovit så jag går igen.
Cristina är sjuk.
Dr Aguilar säger att det är järnbrist och att hon behöver vila och äta väl.
Åtminstone inget allvarligt.
Det var en komplicerad natt. Vi går till arbetsrummet.
Gillar du kvacksalvare?
Med det öknamnet…
Sedan det som hände Isabel avskyr jag läkare.
Var är den jävla posten?
Don Pedro.
Jag kan inte tänka klart med läkare i närheten.
Och nu får vi en läkare i familjen.
Det händer saker här vi aldrig hade trott.
Vissa är dåliga men andra är fantastiska.
Som att du uppvaktar Cristina.
Endast det har skänkt lycka sedan…
Jag behöver lite sherry för att lugna nerverna.
Vet ni vad?
Jag gör er sällskap.
Sedan när dricker du så tidigt?
Sedan…aldrig?
Om någonting…
…någonsin händer mig…
Självklart.
Era döttrar är min familj.
Jag finns alltid här för dem.
Vad? Vill du vackla ut härifrån?
Vad ville du prata om?
Inget viktigt.
Nej! Jag visste att det skulle sluta så här.
Hyssja inte mig!
Gud.
Jag vet inte om jag kan hindra din mor från att gifta bort dig med Monsalve.
Vill du gifta dig med honom?
Esther!
Har du inte gått upp än?
-Vad ler du för? Vad är det? -Jag vaknade glad.
Det varar inte länge. Det här kom från familjen Mencía.
Bleksot?
Stackars Cristina. Jag får besöka henne. Jag avbokar señorito Monsalve.
Avboka om du vill men sluta vara lat. Upp, Cristina väntar.
Jag sköter min mor.
Hos mig eller dig?
Det är inte roligt.
God morgon, doña Paquita. Ni är mer uppklädd än vanligt.
Jag passar på då min son inte kommer idag.
-Kommer han inte? -Upptagen med affärer som aldrig ger nåt.
Låt oss ta chansen och sätta dig i arbete. Det är hög tid.
Det som hände min kusin var synd. Det tog tid att smälta.
Men i morse vaknade jag och tänkte: "Låt oss leva ordentligt medan vi lever."
Ni anar inte hur glad det gör mig! Har ni någon herre i åtanke?
Givetvis har jag det.
Jag vill ha någon som…
-Doña Paquita! -Var inte så pryd. Kom så går vi!
Han då?
Ernesto de la Cuadra. Gift, med ett berg av skulder.
Eufrasio Castro tittade på mig.
-För att han är skelögd. -Det stör inte mig.
Jag är helt slut.
Två timmars promenad och ingen frukt för mödan!
Hade ni lyssnat på mig och inte flörtat med olämpliga män…
Vet ni vad?
Det var svårt att lära sig att vara förkläde.
Men Elena och Josefina lärde mig att man som förkläde
får finna lycka i andras lycka.
EDUARDO ESPINOSA GIFTER SIG
Nu ska vi se.
Du har inte vunnit än. Först att träffa hjärtat vinner.
Sadistiskt. Underbart!
Jag visste att min behandling skulle funka.
Menar du att det är sunt att få utlopp för ilska och hat?
Vad jag menar är att kvinnor klarar sig själva.
De behöver inte män får något. Inte ens för njutning.
-Vad sa du? -Hon är hungrig. Beställ upp lite mat.
-Följer ni med henne? -Självklart. Ska vi?
Dina ord om män är högst lämpliga givet dina senaste fritidsaktiviteter.
Jag tänker inte förneka mina känslor för att de är "syndiga".
Hur kan kärlek vara det?
Skulle du offra allt för henne?
Orsakade nyheten om Eduardo det här, tro?
Tänker du ännu på honom?
Ge mig en pil.
Snyggt!
Gå ni utan mig. Jag vill inte störa henne.
Jag meddelar señorita Zapico att ni är här.
Ska ni redan gå? Om inte kan ni göra mig sällskap medan jag väntar.
Vi borde vara vänner.
Då Cristina och Esther är bästa vänner bör deras fästmän vara…
-Monsalve. -Ja?
-Vem sa att vi var förlovade? -Det går ett rykte.
-Ett rykte? -I stan, ja.
-I stan? -Ja.
-Snarare en skvallerhåla. -Förlåt om ni blev upprörd.
Ah! Ni har inte förklarat er kärlek än?
-Monsalve… -Nej, jag förstår.
Vi är inte förtrogna än. Det bandet byggs ännu.
Jag bör nog börja. Jag gör det idag. Beslutsamt.
Señorito Monsalve, vilken överraskning.
Jag vet att vi avbokade träffen men er mor skrev och bad mig hälsa på er.
Mor är väldigt omtänksam.
Blommor. Åt señorita Mencía och er.
En promenad?
Sedan vi träffades har jag tänkt på er varje dag.
Ni gör mig mållös. Vilken kvinna skulle inte välja er?
Men jag vill ha formell uppvaktning såsom etiketten kräver.
Givetvis. Några månaders uppvaktning före frieriet.
Två, tre… Kanske fem.
Ett år vore lämpligt. Kanske två.
Ett år?
Är det inte värt väntan? Jag är kanske inte det ni behöver?
Jag skulle vänta hela livet på er.
-Jag vill bara se er lycklig. -Med er blir jag det.
Angustias, jag vill träffa systrarna Mencía.
Sara har begett sig till skolan och Cristina är krasslig.
-De kan inte träffas. -Vill ni förmedla min ursäkt?
Jag bad señorita Bianda bli mitt förkläde.
Inte för att förarga dem, men titta bara…
-Är det er far? -Han är som min skugga!
Han följer med mig på toa.
Jag lär bli nucka, förkläde, eller ännu värre, guvernant!
Jag tar inte illa upp. Ni har inte rätta virket för att bli guvernant.
-Lösningen på ert problem är att förlåta. -Efter vad Alicia gjorde?
Kloka ställer saker till rätta. Därför kom ni hit.
Förlåt henne och skuggan försvinner.
Det låter lockande.
Varför sitter du bara där?
Du ser ut som en Ficus carica, i folkmun kallad fikonträd.
Känner ni Eufrasio Castro?
Givetvis. Ett öga tittar hit, det andra dit.
Han såg er promenera med ert förkläde i morse.
-Som en giftasvuxen kvinna. -Sa han så? Skelögd men skarpsynt.
Förstår ni inte hur opassande det är? Ni är mor, för Guds skull!
Är det så illa att jag vill ha någon att dela livet med?
Ni har ju mig, er son!
Barnen lämnar förr eller senare boet. Du tar god tid på dig. När tänker du dra?
-Byt inte ämne i diskussionen. -Det är ingen diskussion!
Det är ren och skär sanning. Jag är på jakt efter en make.
Vänj dig vid tanken och förstör inte min dag.
Oj, är ni här?
Jag vet att mor har bett er finna en make.
Jag är ju förkläde. Vill hon det så…
Endast lycksökande änklingar och ungkarlar vill ha henne!
-Jag avskedar er om jag måste! -Bara er mor kan det.
Och vi hade jättetrevligt.
Jag har inte sett henne så glad sedan…någonsin.
Är ni rädd för lycksökare gör jag henne kvitt dem.
Men jag vet inte hur jag ska avvärja samtliga.
Menar ni mig?
Vad är ni orolig för?
Hennes välmående eller att ni ska ärva mindre?
Kan jag inte anklaga er för samma sak? Broschen, den förstulna kyssen…
Skulle mor gilla vad som hände mellan oss igår?
Det var ett misstag. Lugn, jag…
Misstaget var mitt som inte gengäldade med passion.
-Vi bråkar. -Ger det inte er upphetsad?
-Så tänkte jag inte. -Ni är den enda som kan tysta mig.
Jag avskyr det, men samtidigt gör det mig galen.
Fred?
Var skriver jag på?
-Försov ni er? -Jag berättar om ni hjälper mig.
-Vi har lektion. -Hade.
Ni är ett dåligt inflytande, señorita Mencía.
Ingen använder den och jag behöver den.
Varför bad du inte din vän följa med?
-Jag fick inte tacka din vän för stolen. -Kan du sluta säga "vän" med den tonen?
Hennes nyfikenhet är förståelig. Ni har aldrig nämnt Camilo.
-Han är bara en kurskamrat, inte… -Du tycker inte att han är stilig?
Det har jag inte ens tänkt på.
-Och han ska bli läkare. -Och?
Låter som en bra friare åt vår besserwisser.
Varför har du inte tänkt på det? Han uppfyller alla krav.
Ursäkta. Lunchen är redo i trädgården. De väntar på er.
Jag måste byta om.
Ursäkta dröjsmålet. Min syster behövde byta om.
Du ser strålande ut.
Jag mår bättre.
Tack vare señorita Bianda. Hon agerade snabbt.
-Det var inget. -Jo, det var det.
Vi är alla tacksamma.
Santiago?
Jag rullar ut dig.
Njut av lunchen.
-Är det posten? -Ja. Här.
Det här är från min kusin.
TILL SEÑORITA CRISTINA MENCÍA DE QUIRÓS
Kärlekslotteriet? Kan vi inte leka Harkyss i stället?
Jag älskar Harkyss!
Är ni för blyg för att leka Kärlekslotteriet?
Jag?
Jag vill bara inte att unga fröken Mencía ska bli chockad.
Jag chockeras inte lätt.
Äntligen kan jag snoka utan att behöva spionera.
-Allt väl? Är du trött? -Jag mår bra.
Du strålar. Solen gör dig gott. Till skillnad från mig…
Minns du söndagen vid floden?
Du fick så mycket sol att du svimmade.
Du hade inte glömt ditt parasoll. Du ville imponera på mig.
Ja, men det gick åt skogen.
Först nu inser jag hur mycket ni alla älskar mig.
Inklusive dig. Trots dina tvivel finns du här för mig.
Cristina…
Vet du vad jag tror? Det är naturligt att du hade känslor för en annan.
Men efter det som hänt vet jag att kärlek är nåt annat.
Det här.
Äntligen!
Jag börjar. Låt se…
En fråga. En jag gillar.
Ni promenerar med er älskling och förklädet stannar för att prata.
Ni är ensamma för första gången. Vad gör ni?
-Jag vet vad jag skulle göra. -Frågan är för oss som har hjärtan.
Berätta.
Jag skulle närma mig långsamt tills jag kunde känna andedräkten.
Och sen, plötsligt
skulle jag ta hans hand.
-Klart att du skulle. -Vad?
Hans hand på min arm räcker gott. Inte sant, señor Monsalve?
Absolut.
Sanning. Vem kan du inte sluta tänka på?
Inte ens i bad karet.
Sen måste den personen svara.
Señor Torres.
Och du, Santiago? Sanning.
Jag…
Du behöver inte säga.
Bäst så. Alla är inte lika bra som Esther på att blotta sina själar.
Jag förstår. Jag hade valt konsekvens.
-Hämta mer juice. -Seriöst? Är det konsekvensen du väljer?
-Tvinga mig inte att kalla på pigorna. -Okej.
Nästa lek? Vi har lappar kvar för kärlekslotteriet.
Okej. Min tur.
Det här blir så tråkigt.
Det är sant. Jag har inget att dölja så ni kommer att kalla mig tråkig.
TRÄFFA MIG I VÄXTHUSET
Jag kallar det förnuft.
Sanning.
Du måste säga sanningen.
Där är han. Jag vet inte vad jag ska säga. Jag får improvisera. Det är jag bra på.
Jag trodde inte att ni skulle komma. Jag sprang på markisen igår.
Han sa att ni lämnade honom utan att förklara varför.
Jag var fast besluten att bekänna för familjen Mencía
och offra allt för er.
-Fel dag för det. -Jag skulle ändå göra det.
Om ni lovar att inte lämna mig så.
Jag vet vad jag måste göra.
Santiago, ni är…för viktig för mig.
Vi rymmer.
-Långt bort. Vi två, tillsammans. -Va?
Jag kan inte sluta tänka på dig.
Vi skulle inte bli lyckliga här.
Vi tar första tåget.
Första tåget till…nånstans.
Vart som helst.
Vart?
-Givetvis inte. -Ni låtsades bara!
-Har ni inga skrupler? -Jag försökte få er att inse verkligheten.
-Vad skulle vi behöva göra? -Rymma.
Så ni kan lämna mig som ni lämnade markisen.
-Förklädet som inte vet hur man älskar. -Så poetiskt.
Kanske lämnar jag er eller ni mig.
Kärlek är inte som i sagorna. Skulle vår vara utan problem?
Så långt fram har jag inte tänkt.
Jag väntade mig ett nej.
För jag tänker nyktert.
Snarare cyniskt.
Ni vill gå vidare i livet.
Men attraktionen är inte stark nog för att offra allt.
Ni är olidlig. Vet ni det?
Ni är arg för att jag har rätt.
Ni skulle inte kunna lämna Cristina.
Än mindre nu.
Så vad gör vi?
Vi går skilda vägar och minns de fina stunderna vi fick.
Åtminstone jag.
Jag önskar er lycka till.
Detsamma, señor Torres. Må ni bli lycklig med Cristina.
Ser ni?
Att drömma är naivt.
Var inte så negativ, señorita Bianda.
I kärlek finns det alltid hopp.
Den är färdig. Perfekt.
Min son, kan du vara försiktig med kroppsspråket?
-Du ser ut som grisen i slakteriet. -Det känns så.
Var inte så dramatisk.
Jag vill inte det här! Jag avskyr henne, Paris och brioche.
-Du vänjer dig. -Jag vill inte vänja mig!
Vad är det?
-Jag ska vinna tillbaka Cristina. -Du skulle bara våga.
-Viga in en nolla i familjen? -Hon är ingen nolla.
-Vet du hur stor hertiginnans hemgift är? -Det kvittar hur stor den är.
Det finns fler sätt att rädda familjen. Ni valde ett som gör mig olycklig.
Cristina är mitt livs kärlek.
-Det finns ingen återvändo, mor. -Eduardo!
Jag sa ju att det inte var över än.
Men behöver ni det klassiska "fortsättning följer"…
FORTSÄTTNING FÖLJER
…är er önskan min lag.
Undertexter: Rasmus Edlund