Podle "Příručky gardedámy" existují tři rysy charakterizující dobrého nápadníka.
Musí být milý, úslužný a pozorný. Zlobiví hoši způsobují jen bolest hlavy.
Mít slušný příjem je základ pro stabilní život.
A pokud zbývá na nějaký rozmar, tím lépe. Hezký úsměv, vrozený šarm, skromnost.
Ale podle mě tyhle vlastnosti k ničemu nejsou, pokud nemá dobré srdce,
pokud je nezajímavý a pokud se ti nezastaví dech, když ho uvidíš.
Lístky do divadla. Tři. Sara může jít s námi.
Procházka?
Tvůj otec by mohl jít s námi.
Samozřejmě.
Já je doprovodím, slečno. Nikam nemusíte.
Na gardedámu se usměje štěstí, pokud najde své slečně nápadníka.
Pokud do něho není zamilovaná sama.
Podívejte se na ně! Spolu, šťastní, zamilovaní.
Kdo by neměl rád zamilované příběhy?
Ten okamžik, kdy se díváte na svůj protějšek
a okolní svět prostě zmizí.
Myslím, že není třeba se opakovat.
Dostali jsme se na začátek tohoto příběhu.
Nemohu zaručit, že skončí podle vašeho gusta.
Slečno Biandová, můžeme jít nakrmit ptáky?
Jistě.
Vy nás necháte o samotě?
Máte moji naprostou důvěru.
Upřímně, jsou věci, které nechci vidět.
-Nechala jste je samotné? Neměla byste… -A co by se mohlo stát? Že by otěhotněla?
-To, že to Santiagovi tajíte, je podle mě… -Je to ohavné.
A věřte mi, že to nás obě trápí.
Ale on s ní chce být. Budou šťastní.
Myslíte?
A potom, proč mi láska nic neříká. Věda je jasná.
Pojďte tudy. Moc mě těší, paní De Saavedrová.
Co je to za ženu?
Jedna otcova klientka. Jmenuje se Mercedes de Saavedrová.
Matko Boží…
Ne, je to moje matka.
PŘÍRUČKA MLADÉ DÁMY
LEKCE 8 ZACHOVEJ SI DEKORUM
-Je tady, aby mě prozradila. Vím to. -Doporučil bych vám pozvat i
Almenarovy. Bydlí na kraji města.
A hlava rodiny, soudce don Manuel José, je velký odborník na lov vysoké zvěře.
Nezapomeňte…
Budu na to myslet.
Co se děje, slečno Biandová?
No, obdivuji tady krásu, kterou tady služebné nachystaly.
Vypadá to nádherně.
Doňo Mercedes, to je naše gardedáma, Elena Biandová. A kde je mladý pár?
Jsou na zahradě. Jdu zkontrolovat Carlotu. A budete obědvat?
Ano, vezměte si na zbytek dne volno.
Done Pedro, moc vám děkuji za rady a za vaši
pomoc při výběru hostů na ten lov.
Eh, paní De Saavedrová zůstává ve městě a organizuje jednu akci. Doprovodím vás?
Ne, ne, nechci vás zdržovat. Ale pokud by to vaší gardedámě nevadilo…
Jak si přejete. Těšilo mě.
Dcero.
Takhle mi neříkejte.
Kdybych tě chtěla prozradit, už bych to udělala. Nemyslíš?
Tak proč jste tady?
Investice. Pan Mencía je místní znalec.
To já vím. Pracuji tady.
Mají nádherný dům.
Krásné fresky a výzdoba.
To zařízení a světlo…
Vy nesnášíte světlo.
Už ne. Hodně se toho změnilo. A hlavně ty.
Paní de Saavedrová.
Ta tu chyběla.
Ráda bych vás doprovodila k východu.
S tím se netrapte. Slečna Biandová byla tak
laskava a nabídla se.
Ano, ona je nesmírně pozorná.
Je vidět, že má skvělou výchovu.
Ano. Těšilo mě.
Znepříjemňuje ti život, že?
Někoho mi připomíná.
Vidíš, už ani nereaguji na ty tvoje útoky. Jsem úplně jiný člověk.
Jak jste mě našla?
Navštívil mě Gabriel. Pokud s ním budeš chtít mluvit,
čeká u dveří. Já už půjdu.
Musím ještě doladit tu loveckou akci. Věnovala jsem tomu tolik času,
že to musí být perfektní.
Nezapomeň, že nejlepší kořist je ta, co se nenechá chytit.
Ano, přináší nejvyšší uspokojení.
Tak co ptáčci?
Tak ti si to užili.
Otec na vás čeká.
Musím někoho zabít.
Jak to, že chodíš za mojí matkou? Přestaň se mi plést do života.
Tvoje matka mi všechno řekla.
Řekla mi o tom těhotenství. I o všem, co se stalo potom.
Mrzí mě to.
Proč jsi mi to neřekla?
Kdybych zůstala, nedopadlo by to dobře.
To nemůžeš vědět. Ale to už se nikdy nedozvíme.
Odjíždím.
Zkus to s tím pisálkem. Není to špatný chlap.
A urovnej to se svojí matkou.
Každý si zaslouží druhou šanci.
Hyjé!
Když mě tedy země pohltit nechce…
GIN
SANTIAGŮV ROMÁN
NIKDO
Slečno Biandová? Jste tam?
Slečno Biandová? Slečno Biandová!
Vy se oblékáte?
Jdu dovnitř.
Vy jste pila?
Já tu nemíním diskutovat o svém ranním dechu… Konec výslechu.
Vy jste opilá.
Předpokládám, že to půjdete říct otci.
Ne, jistěže ne.
Ale když se člověk opije, má to vždy důvod.
Souvisí to s paní Saavedrovou?
Angustias viděla, jak spolu hovoříte.
Dost důvěrně.
Vy máte pozorovací talent.
Před nějakou dobou jsem u ní pracovala.
Její dcera byla jedna z nejkomplikovanějších,
kterým jsem dělala gardedámu.
To bylo tak těžké?
No…
To s vámi to jde ve srovnání s ní jak po másle.
Odešla s jedním mužem. Carpe diem.
Bylo to pro mě moc těžké.
Rozumím.
Asi bude lepší, když vás nechám o samotě.
Myslím, že ji to trochu uklidnilo.
Jak se mám uklidnit? Elena mi dělá starosti.
Dnes v noci se opila.
Já myslím, že to zveličuješ.
Je smutná, Saro. A ten její příběh…
Nevěříš jí?
Já nevím, co si myslet. A cítím, že uvnitř skrývá něco, co mi nechce říct.
No ano, je to člověk.
A jako všichni má svoje
tajemství a trápení.
Ale proč mi to neřekne? Vždyť jsme přítelkyně.
Slečno Saro, máte návštěvu.
Dobré ráno.
Za kterou z mých dcer jdete?
Pane Mencío, jsem Camilo Keita, spolužák vaší dcery Sary.
Těší mě.
I mě.
Camilo.
Už chápu, proč tě ta škola tak baví.
Myslíš taky někdy na něco jiného?
Copak nevidíš, jak dobře vypadá? Ten úsměv, držení těla…
Cristino!
Ta ústa.
Asi umí skvěle líbat.
Cristino!
Něco ti přinesl.
Camilo, co tady děláš?
Máme zkoušku a šel jsem kolem.
Pane Keito, konečně se poznáváme. Sestra mi o vás hodně povídala.
Moje starší sestra, Cristina Mencíová.
Těší mě. Jsem rád, že se cítíte lépe.
To díky vám. A té židli.
Keita. To je… guinejské příjmení, ne?
Nějakou dobu jsem tam žil. Je to jedinečná země.
Nemáte to tady jednoduché.
Každého otce uklidní, když ví, že jsou lidé, co chápou,
že máme všichni stejná práva.
Můžeme už jít, prosím? Ať to nezmeškáme. Jdeme.
Hezký den.
Pst!
Máš tužku?
Co?
Tužku.
Copak nevidíš, jak vypadá?
Ta ústa!
Určitě skvěle líbá.
-A netvrďte, že jste neměla dost času. -Promiňte.
CO ZPŮSOBUJE NEPRAVIDELNÝ SRDEČNÍ RYTMUS?
Myslíš si, že tvá sestra a ten mladík…
Ne. Saru zajímají jenom knížky.
Bože.
Don Horacio chce zkontrolovat účetnictví. Tak na ten lov nemůžu.
Chystal jste se na lov?
Jedna nová klientka mě pozvala.
Nechtěl jsem odmítnout. Mohlo by nám to přinést spoustu výhod.
Mohly bychom jít my. Slečna Biandová může jít s námi.
Ne.
A proč ne?
No, protože neumím ani držet zbraň.
Víš, že mám lov ráda.
Jo. Ale pozvánka platí pro tvého otce. Co tam bez něj chceš dělat?
Projevili bychom zdvořilost. Když je ta klientka důležitá.
Takže zítra jedeme s panem Torresem na loveckou akci paní Saavedrové.
To je tedy hrozné, příšerné a děsivé.
Je to prostě skvělé.
Ano, to je. To my oba potřebujeme.
A co potřebujete?
Je tady něco, co nám nefunguje.
Včera jsme spolu zůstali sami,
vy víte proč.
A měl jednu výmluvu za druhou, jenom aby se vyhnul sblížení.
Musím s ním souhlasit.
Ten výlet nám udělá dobře.
Daleko z domu, od otce.
Bude to úžasné.
To jistě bude.
A s trochou štěstí mě uprostřed lovu zatoulaná kulka trefí.
Mohla jste si vyjet na lov. Anebo už máte lovení dost,
když se tomu věnujete každý den při procházkách?
Vtipkování ti nejde, hochu.
Ta má dnes náladu.
Stalo se něco?
Děvče, pokud se mě ptáš, co se stalo, tak máš možná pocit, že jsi udělala něco,
co jsi neměla.
Ale doňo Paquito, to je bláznivé.
Takže nic, nic takového? Vůbec nic?
Ne. Ne. Ne, ne, jistěže ne.
Vezmi si na dnešek volno. Zajdu za Otcem Gregoriem.
Vyzpovídat se a pomodlit, však víš.
Ale nejste na to nějak moc vyparáděná?
Ty nejlepší šaty si nechávám jen pro našeho Pána.
Amen, doňo Paquito, amen.
Vrátím se pozdě, nečekej na mě. Užij si volna, děvče.
Já myslím, že to ví.
Co když nás viděla?
Skončím na ulici.
Nedramatizuj to, Adelito.
Dnešek patří jen nám.
Máte schůzku.
Jsem připravena na kasino, Paulino.
Mrzí mě, že musíte s námi.
Můžete mě ohlásit? Chci mluvit se slečnou Cristinou, prosím.
Jen chci vidět Cristinu. Já jsem ji neopustil.
Copak se ani trochu nestydíte?
Neopustil bych ji, chci jí to říct.
Pane, měl byste něco vědět.
Cristino!
O tom jsem mluvila.
Cristino!
Cristino! Cristino!
Křičíte do špatného okna.
Tak které to je?
To je jedno. Cristina teď odjela se svým nápadníkem.
Opusťte můj pozemek!
Done Pedro, nečetli jste můj dopis?
To mě nezajímá.
Prosím vás, done Pedro.
Copak vás… copak vás nezajímá, proč jsem nepřišel na žádost o ruku?
Já vás prosím.
Prosím, vyslechněte mě.
Měl jsem jen podepsat smlouvu s monsieurem Levym.
Naše rodinná firma měla začít spolupracovat s jeho v Paříži.
Netušil jsem, že součástí té smlouvy
je svatba s jeho dcerou.
Odmítl jsem. Ale otec mi ukázal účetnictví.
Tak jsem napsal ten dopis, za který se stydím.
Nechtěl jsem, aby si vaše dcera myslela, že miluji jinou.
Zjistila to z novin.
Ale srdce jí to nezlomilo.
Vám se nový nápadník líbí?
Je to můj kmotřenec, Santiago Torres.
Cristina k němu nikdy nic necítila.
Done Pedro, vzdal jsem se své rodiny, vzdal jsem se všeho. Miluju vaši dceru.
Dovolte mi s ní promluvit. Bude nešťastná, pokud se nedozví, co se doopravdy stalo.
Pokud to bude nutné, budu sem chodit každý den,
týden a měsíc, dokud neřekne ano.
-Zmizte! Odejděte z mého domu! -Děláte chybu!
Děláte chybu, víte to?
A opovaž se někdy vrátit!
Tak to ne! Já zas přijdu. Já přijdu.
Šlo to jako po másle.
Cristina nesmí zjistit, že tu byl. Je to pro její zdraví.
Chcete, abych lhala?
Ne, to není lhaní. Jen nic neřekněte.
Já chápu, že to Cristinu rozruší.
Ale pokud jsem se od dospělých něco naučila,
pak to, že se za všechno platí.
A co chceš?
Chtěla jsem jet na lov. Ale musím tady zůstat s tím otravou.
Mohly jsme si to užít spolu, o samotě.
Slečny.
Vypadáte dnes nádherně. A nevadí, že jsem dorazil s předstihem?
Toužil jsem po vás.
Tak to je vzájemné. Půjdu to říct matce a upravím se.
Omluvte mě.
Takže…
Když jsme tu teď sami… Mohu?
Onehdy jsem si na pikniku všiml vašeho gesta s Esther.
Gesta?
Víte, neříká se mi to lehce, rozumíte? Ale chci, abyste věděla, že já… Au…
Zatracený špendlík. Ale k tématu, všiml jsem si, že jste se pohladily. Letmý
-dotek, hráli jsme… -Co to tady říkáte? Že
jsem nějaký zvrhlík?
Jediný zvrhlík jste tady vy. A jestli se ke mně ještě přiblížíte,
píchnu vás znovu.
Vím, co jsem viděl. Nelžete mi.
Já vám nelžu! A upřímně,
nedoporučuju vám s tím jít za Zapicovými.
Je vám to jasné?
Ven! Honem! Tak dělej!
Daniel to ví. Ví o nás. Prý si všiml našeho láskyplného gesta.
Ale popřela jsi to.
Samozřejmě. Ale myslím, že mi nevěří.
Dobře, tak se nerozčiluj. Teď to nepotřebujeme.
Řekne to tvé matce.
-Kdo by mu věřil? Jeho slovo proti našemu. -Tvá matka ho zbožňuje.
Ovšem.
Jste nádherná.
Mám pro vás všechny překvapení. Ale počkejte na dezert.
Slečno Mencíová, dobré ráno.
Dobré ráno. Otec prosí, abyste ho omluvila.
Ach, muži, jejich práce. Počkejte, až se vdáte. Tak pojďte a nabídněte si,
ať naberete sílu.
Nikdy jsi nebyla ranní ptáče.
Už dost. Ohrožujete tím moji práci i život.
Co je špatného na tom, že chce matka trávit čas s dcerou?
Na to už je trochu pozdě, nezdá se vám?
Velmi milá dáma. Vy se znáte?
Nikdy jsem ji neviděla. A překvapuje mě, že jsi tu i ty. Alba ti dala druhou šanci?
Angustias tomu pomohla. Jak to, že jste teď kamarádky?
Protože mám šarm, co tobě chybí.
To nebudu komentovat.
Ty tvoje lži tě zničí, Eleno. A doufám, že to bude brzy,
abych si mohla ještě užít zahrady u Mencíů.
Kde jsou přítelkyně, když je potřebuji?
Víš, Santiago, všechny jsme věděly, že jsi ten nejlepší adept.
Trvalo mu to, ale dobré věci potřebují čas.
Pane Torresi, máte stanoviště číslo pět. Tak lovu zdar!
Já nechápu, co tě na tom baví. Člověk ze sebe vypustí to nejhorší.
Ty máš strach. Budu tě muset naučit střílet,
aby ses uklidnil.
Vyřídím vzkaz od vašeho otce té paní.
Já bych si tě pro dceru jako gardedámu nenajala.
Vaši dceru?
Ah, ano, ano. Myslím, že ji znám. Taková velmi zvláštní slečna.
Takový oříšek, ale hlavně pro gardedámy. Je to ironie, nezdá se ti?
Běž!
To je asi důvod, proč jsem v práci tak dobrá.
I když vám naskáče kopřivka.
To ne! Je normální, že si člověk v životě hledá svoji cestu.
Tak to má být. Napadlo mě, že udělám to samé a zůstanu tady.
Co? Ty můžeš a já ne?
A co váš palác? A vaše povinnosti a otec?
On je odborník na nové začátky.
Nemusíš mě litovat, víš? Aspoň byl takový džentlmen,
že mě nenechal bez prostředků.
To mám radost za vás.
Ne, to nemáš. A nedivím se.
Někdy se také ptám, jestli si to zasloužím.
Tohle je váš způsob omluvy?
Holčičko, kdybych věděla, že jsi přišla o dítě…
Kdybyste to věděla, tak co? Pomohla byste mi? A nevyhodila byste mě na ulici?
Nepřekrucuj to. My jsme tě přesto hledali.
Naštěstí mě našel někdo jiný dřív.
Myslím, že Antonio Bianda nebyl tak strašný.
Ne, matko. Antonio a jeho žena mi poskytli
byt a jídlo a budoucnost.
A nikdy za to nic nechtěl.
On už tu není, ale já ano. Pořád jsem tvoje matka, ať chceš nebo ne.
Už jsem se s tím vším vyrovnala.
Mám ráda svůj život a jsem šťastná.
Jsem tvoje matka, nedělej si ze mě blázny.
Je to pravda.
Dal jsem služebnictvu na zbytek dne volno.
Neskutečně vám to sluší.
Slečno?
Pevně zbraň sevři. Musíš cítit její váhu.
Musíš ovládat ty ji. Ne naopak.
A musíš zpevnit boky. Cítíš to?
Baví tě chodit za tou svojí slečnou a tím pisálkem?
Není to žádný pisálek.
Psaní mu jde dobře.
Důležité je, že se mi líbí můj současný
život a ne ten předtím.
Kromě toho, práce u Mencíových je pro mě snadná.
Ale co…
Co to děláte?
Nic.
Slečno, jdeme! Jdeme!
-Měl by se vám na to podívat lékař. -Mlčte, matko.
Střílejte.
A do srdce.
Prosím, neříkejte nic svému otci.
Tak se nemíníte omluvit?
Proč bych se měla omlouvat?
Chcete po mně, abych byla diskrétní.
Tak vy jste byla debutantka a nic jste mi neřekla.
-Myslím, že není nejlepší okamžik… -Ne každá se umíme
otevřít tak lehce jako vy.
Co jste říkala?
-Můžete říct věci, kterých potom… -Proč jste svou matku zatajila?
Protože je to můj soukromý život.
-Vy o tom mém víte všechno. -Nepouštěl bych se do diskuzí.
-Vy mlčte! -Vy mlčte!
Nemůžete si stěžovat na mé skutky.
Pokud si jich vážíte, nic otci neřeknete.
Víte, ten váš skrytý talent nás překvapil. To jen tak někdo nedokáže.
Mockrát děkuju. Už půjdu. Ale nejdřív se vám chci s něčím svěřit.
Nevím, jestli jste si všimla, jak láskyplně se k sobě Esther
a Josefina chovají.
Ale Josefina je jako člen rodiny, že, matko?
Nebylo by spravedlivé, kdybyste svůj láskyplný vztah
přerušily kvůli svatbě se mnou.
Vím, jak je těžké vybudovat vztah jako je ten váš, a chci pro vás jen to nejlepší.
Proto mě napadlo, že pokud byste se rozhodla
se za mě provdat, může být Josefina hospodyně.
Mohlo by tak pokračovat vaše… přátelství.
Dnes jsem si odpočinul od toho svého plného diáře. Ale teď musím pracovat.
Nějaká nová obchodní příležitost?
Ano. Anebo jak by řekla moje matka: "Jedna z mnoha, ze které zase nic nebude."
Máte o vaší matce špatnou představu.
Je na mě moc přísná.
Je velmi bystrá a má ostrý jazyk.
Potřebuji kapitál, abych si získal důvěru společníků,
ale ona mi nic nedá.
Ne. Ne, Adelo, to nemohu.
Trvám na tom.
Líbí se mi myšlenka, že to budu já, kdo vám pomůže dokázat, že jste se změnil.
Tak jaký byl lov?
Úžasný. Nic jsme neulovili. A tady něco nového?
Nic, co by stálo za řeč.
Jak to, že ne?
Co to je?
Daroval mi to otec. Sehnal ho jeho přítel seňor Castro,
ten zoolog.
To jste udělal?
Někdy musí otec své dcery rozmazlovat. Nemyslíte?
No, měli bychom rozhodnout, kam ho dáme.
Tula, jmenuje se Tula.
Tula.
-Jdeme, Tulo. -Zapomněla jsem svoje věci v kočáře.
Jdeme.
Zajdu si pro ně.
Tak je to správně. No tak, šup.
Poklidné odpoledne.
Elena nám lhala.
Ale lhaní není zločin.
Každý má tajemství. Ty možná ne,
protože jsi ta nejupřímnější žena.
Ale obecně…
I já mám svoje tajemství.
Možná proto se náš vztah nevyvíjí tak, jak by měl.
Ne, to ne. Je to moje vina.
Ne, tvoje ne. Moje.
Ne.
Opravdu. Jsi tak hodná, počestná a milá. Jsi perfektní.
Tohle si o mně myslíš?
Mám velké štěstí, že tě mám.
Půjdu se rozloučit s tvým otcem.
Málem jsem to Santiagovi všechno řekla.
Ale on mi řekl tolik krásných věcí, že jsem nemohla.
Já jsem zbabělec a slaboch.
Netrap se tím.
Ale ta lež nám narušuje vztah. Cítím, že ho podvádím.
Cristino, víš, že jsem k tobě byla vždy kritická.
Ale v poslední době jsem pochopila, že to nemáš vůbec jednoduché.
Ten absurdní plán slečny Biandové byla chyba.
-No dobře, ale ona se jen snažila pomoct. -Napadlo ji to, protože je
lhářka. Ty víš, že já nikdy nelžu.
Ale co tím teď chceš říct?
Elena je dcera paní de Saavedrové.
-Nezdá se ti, že trochu přeháníš? -Tvrdila, že jí rodina umřela. Říkala
jsem ti, že tam něco nesedí. Chce to důkazy.
Vezmi ten kufr.
Jestli nás někdo uvidí, budeme z toho mít problém.
Saro.
Mrzí mě to s vaší matkou.
Ale byla jste na Cristinu dost nepříjemná. Na gardedámu až moc.
Vím, že vám není příjemné vidět nás spolu, ale žárlivost…
Ale ne. Myslela jsem, že jste opak typického muže. A teď přijdete s tímhle?
Žárlíte. Popřete to.
Ano, není mi příjemné vidět vás spolu. A co z toho, když to přiznám?
Taková je realita.
Mrzí mě to. Mně chyběly naše rozhovory.
Rozhovory, které nikam nevedou. Jako tenhle.
A…
zrovna tyto mi chybí nejvíc. Vám ne?
Celou dobu.
Hezké odpoledne, pane Torresi.
Můžete mi říct, co to děláte?
Tedy, je to taková delikátní věc. Sžírá mě pocit viny, pokud se nesvěřím…
To se opravdu chcete svěřit osobě, kterou nenávidíte…
Nedrážděte mě! Nechte toho, týká se to i vás.
Přišlo to před pár dny. Ukradla jsem to, aby se slečna Cristina nerozrušovala.
Četla jste to? Já bych to na vašem místě neudělala.
Ne, to nebylo třeba.
Eduardo byl tady.
Byl tady?
Pořád slečnu Cristinu miluje.
Miluje…
Svatá Matko Boží.