Enligt Handboken för förkläden kännetecknas en bra friare av tre saker.
De är snälla, hjälpsamma och omtänksamma.
Tuffingar ger bara huvudbry.
En hyfsad inkomst är ett måste för ett stabilt liv.
Än bättre om han är generös.
Ett vackert leende, naturlig charm, inte fåfäng.
Men allt det kvittar om hans hjärta inte är gott,
om han inte är intressant,
eller om han inte får en att tappa andan.
Biljetter till teatern.
Tre stycken.
Sara kan följa med oss.
En promenad?
-Din far kan ackompanjera oss. -Givetvis.
Jag sköter det här, señorita Bianda. Stanna ni här.
Livet ler mot förklädet när hon finner rätt friare åt sin dam.
Bara hon inte faller för honom.
Se på dem!
Unga, lyckliga, förälskade.
Vem gillar inte en bra kärlekshistoria?
När man ser sin älskade i ögonen och glömmer världen runtomkri….
Du behöver inte upprepa det.
Vi har nått historiens början.
Jag kan inte lova att ni gillar slutet.
Señorita Bianda, får vi mata fåglarna?
Självklart.
Ensamma?
Jag litar fullt på er båda.
Jag vill bara slippa se dem.
Lämnade ni dem ensamma? Borde inte…
Vad är det värsta som kan hända? Att hon blir gravid?
-Att dölja det för Santiago… -Föraktligt.
Det tynger er syster och mig.
Men han vill vara med Cristina. De blir lyckliga ihop.
Tror ni det?
Och folk undrar varför jag struntar i kärlek när vetenskapen finns.
-Angenämt, señora de Saavedra. -Vem är hon?
En av fars klienter. Mercedes de Saavedra.
Heliga moder!
Nej, på allvar.
Det är min mor.
HANDBOK FÖR DAMER
LEKTION SJU HÅLL PÅ ETIKETTEN
Hon är här för att avslöja mig.
Jag föreslår att ni även bjuder familjen Almenara.
De bor i utkanten och familjens överhuvud,
domare Don Manuel José, är expert på storviltsjakt.
Vad gör ni?
Jag beundrade bara den här vackra saken som tjänsteflickorna ställt här.
Den är perfekt.
Låt mig presentera vårt förkläde, Elena Bianda.
Min dotter och Santiago?
I trädgården. Jag ville prata med Carlota.
-Tänker ni ta lunch? -Ja. Ni kan ta ledigt resten av dagen.
Tack så mycket för era råd, don Pedro.
Och för hjälpen med gästerna till jakten.
Señora de Saavedra dröjer kvar i staden. Hon har ordnat ett evenemang.
-Ska jag visa er ut? -Jag ska inte uppehålla er.
Men har er tjänare inget emot det…
Som ni önskar. Angenämt.
-Dottern min… -Kalla mig inte det.
Ville jag avslöja dig hade jag redan gjort det.
Vad är ni ute efter?
Investeringar. Señor Mencía är expert på det här området.
Jag vet. Jag jobbar här.
Vilket ljuvligt hus.
Alla freskomålningar…
-Detaljerna, ljuset… -Men du hatar ljus.
Inte längre. Saker och ting har förändrats, särskilt du.
-Señora de Saavedra! -Just den som saknades.
Jag hade gärna följt er ut.
Ingen fara. Señorita Bianda erbjöd sig.
Ja, hon är väldigt omtänksam.
Hon är tydligt väluppfostrad.
Sannerligen. Angenämt.
-Hon gör ditt liv olidligt. -Det påminner mig om någon annan.
Ser du? Jag biter inte längre när du provocerar mig.
Jag är en ny kvinna.
-Hur hittade ni mig? -Gabriel kom förbi.
Han väntar vid porten om du vill prata.
Jag ska gå nu. Jag har ärenden att ordna inför jakten.
Efter all tid jag lagt på den måste den bli perfekt.
Kom ihåg, det bästa bytet är det mest svårfångade.
Och det mest tillfredsställande.
-Hur mådde fåglarna? -De fick vad de ville.
Er far väntar.
Jag skulle kunna döda någon!
Hur vågar du prata med min mor? Lägg dig inte i mitt liv!
Hon berättade allt.
Hon berättade om graviditeten.
Och vad som hände därefter.
Förlåt.
Varför sa du inget?
-Det slutat illa om jag stannade. -Det vet du inte.
Och det får vi aldrig veta.
Jag ger mig av.
Njut av tiden med dussinförfattaren. Han verkar rätt reko.
Red ut relationen med din mor. Alla förtjänar en andra chans.
Då jag inte lyckats sjunka genom jorden…
GIN
SANTIAGOS ROMAN
Señorita Bianda? Är ni där?
Señorita Bianda?
Señorita Bianda!
Klär ni på er?
Nu går jag in.
Har ni druckit?
Jag tänker inte diskutera min morgonandedräkt.
Förhöret är över.
Är ni berusad?
-Jag antar att ni berättar för er far. -Givetvis inte.
Men ingen super utan anledning.
Är det señora de Saavedra?
Angustias såg er samtala.
Känner ni henne?
Ni är väldigt observant.
Jag arbetade för henne för länge sedan.
Hennes dotter var en av de svåraste damer jag varit förkläde för.
Var hon så svår?
I jämförelse är ni lätt som en plätt.
Hon flyttade ihop med en man, sitt carpe diem.
Det tog hårt på mig.
Jag förstår.
Jag ska lämna er ifred ett tag.
Jag lyckades nog lugna henne.
Hur kan jag vara lugn? Jag är orolig för Elena.
-Hon söp. Kan du tänka dig? -Jag tror att du gör höna av en fjäder.
Hon är ledsen, Sara.
Och historian hon drog…
Du tror henne inte?
Jag vet inte vad jag ska tro. Det är något hon inte berättar.
Hon är bara människa.
Vi tyngs alla av saker vi inte berättar.
Varför anförtror hon sig inte åt mig? Vi är väl vänner?
Señorita Sara, ni har besök.
God morgon. Vilken av mina döttrar söker ni?
Señor Mencía.
Camilo Keita. Jag studerar med er dotter Sara.
-Angenämt. -Detsamma.
-Camilo. -Nu förstår jag varför du vill studera.
Tänker du aldrig på något annat?
Har du inte märkt hur stilig han är? Leendet, hållningen…
Cristina.
-Läpparna. Han är nog bra på att kyssas. -Cristina!
Han är intresserad av dig.
Vad gör ni här, Camilo?
Vi har tentamen och jag hade vägarna förbi.
Señor Keita, äntligen träffas vi. Min syster har berättat så mycket om er.
-Min storasyster, Cristina Mencía. -Angenämt. Vad skönt att ni mår bättre.
Tack vare er, och stolen.
Keita. Det är… ett guineanskt efternamn, inte sant?
Jag bodde där ett tag. Det är ett unikt land.
Jag antar att de går hårt åt er också?
Skönt att veta att det finns andra som vet att lika rättigheter…
Ska vi gå? Vi kommer för sent till tentamen.
God dag.
En penna.
Penna.
Har du inte märkt hur stilig han är?
Läpparna.
Han är nog bra på att kyssas.
-Skyll inte sen på att ni inte hann. -Förlåt.
VAD ORSAKAR OREGELBUNDEN PULS?
Tror du att din syster och han…
Nej, Sara har bara intresse för böcker.
Jaha.
Don Horacio vill att jag ser över hans räkenskaper.
-Jag kan inte gå på jakten. -Skulle ni jaga?
En ny klient bjöd in mig.
Det smärtar att avböja. Det kunde ha varit gynnsamt för oss.
Vi kan gå i stället. Señorita Bianda kan ledsaga oss.
Nej.
Varför inte?
För jag vet inte ens hur man siktar med ett gevär.
Du vet att jag älskar att jaga.
Men din far fick inbjudan. Varför gå utan honom?
Av hövlighet. Om klienten nu är så viktig.
Imorgon ska alltså señor Torres, ni och jag gå på señora Saavedras jakt.
Det låter hemskt. Fruktansvärt, ohyggligt.
En utmärkt plan.
Utan tvekan. Det är just vad jag och Santiago behöver.
Vad ni behöver, säger ni.
Jag känner att något är fel.
När vi var ensamma igår, för ni vet vad, undvek han intimitet.
Vem gör så med en kvinna i famnen?
Där måste jag instämma.
Det här ger oss tid ihop.
Hemifrån, utan far…
Det blir oförglömligt.
Utan tvekan.
Med lite tur kanske en förlupen kula träffar mig.
Ni kunde ha följt med på jakten. Eller har ni tröttnat?
Eftersom ni jagar varje dag i stadens parker.
Du har aldrig varit rolig.
Hon är vresig idag.
Är något på tok?
Om du frågar det
tror du kanske att du gjort nåt som gjort mig upprörd.
Ni tänker alltid det värsta, doña Paquita.
Ingenting alls, alltså?
Nej.
Givetvis inte.
Ta ledigt resten av dagen.
Jag ska träffa don Gregorio.
Bikten, novenan… Du vet.
Men…är ni inte för finklädd?
Endast det finaste för Herren, vår Gud.
Amen, doña Paquita. Amen.
Jag blir sen. Sitt inte uppe.
Njut av friheten, kära du.
Hon vet nog.
Tänk om hon såg oss?
Jag hamnar på gatan.
Var inte så melodramatisk.
Dagen är vår.
Ni har en träff.
Jag är redo för kasinot, Paulino.
Jag beklagar det här.
Meddelar ni min ankomst? Jag vill tala med Cristina.
-Jag vill bara prata. -Skäms ni inte?
-Jag går inte förrän… -Ut härifrån!
Señor, det är en sak ni bör veta.
Cristina!
-Det där. -Cristina!
Cristina!
-Du skriker mot fel fönster. -Vilket är det då?
Det är ingen idé. Cristina är iväg med sin friare.
-Försvinn från mina ägor! -Ni har inte läst mitt brev.
-Det skiter jag i. -Snälla, don Pedro.
Undrar ni inte varför jag inte kom till frieriet?
Jag ber er.
Snälla, lyssna på mig.
Jag behövde ingå avtal med monsieur Levy.
Familjeföretaget skulle samverka med hans i Paris.
Avtalet visade sig kräva giftermål med dottern.
Jag vägrade, men far visade mig våra räkenskaper.
Sen skrev jag det skamliga brevet.
Hon fick inte tro att jag älskade en annan.
Hon fick läsa det i tidningen.
Men hennes hjärta krossades inte.
Gillar ni den nye friaren?
Det är min gudson, Santiago Torres.
Cristina har inga känslor för honom.
Jag har övergett min familj. Jag har offrat allt.
Jag älskar er dotter. Låt mig åtminstone tala med henne.
Hon måste få veta sanningen. Unnar ni inte er dotter det?
Jag kommer tillbaka varje dag tills ni svarar ja. Låt mig…
-Ut! -Det här är ett misstag.
Ut ur mitt hus!
-Ni begår ett misstag! -Kom inte tillbaka!
Det gick ju bra.
Hon behöver inte veta att han är tillbaka. För hennes hälsa.
-Ber ni mig att ljuga? -Bara att undanhålla viss information.
Jag vet att det här tynger Cristina
men om vuxna lärt mig nåt är det att alla situationer kan utnyttjas.
Vad vill du ha?
Jag ville jaga. I stället är jag fast med den där tråkmånsen.
Vi kunde ha fått lite tid ensamma.
Señoritas.
Ni är båda tjusiga idag. Jag stör inte som kommer tidigt?
-Jag kunde inte bärga mig. -Detsamma.
Jag meddelar mor och fräschar upp mig.
Ursäkta mig.
Nåväl.
Nu när vi är ensamma… Får jag?
Jag märkte en gest mellan er på picknicken.
En gest?
Det är inte lätt för mig att säga det här, men ni ska veta att jag…
Förbaskade nål.
Åter till saken. Jag såg era händer mötas.
-Ni rörde varandra. -Kallar ni mig pervers?
Det är ni som är pervers. Kom inte närmare, annars sticker jag er.
-Jag vet vad jag såg. Sluta låtsas. -Jag låtsas inte!
Nämn inte den smörjan för familjen Zapico. Förstått?
Ut! Nu!
Kom igen!
Daniel vet. Om oss. Han såg en öm gest mellan oss.
-Förnekade du? -Bestämt, men han trodde mig inte.
-Ingen panik. Det är det sista vi behöver. -Han berättar för din mor.
-Det är vårt ord mot hans. -Hon avgudar honom!
Ni ser förtjusande ut.
Jag har en överraskning åt er, men ni får vänta tills efter desserten.
-God morgon, señorita Mencía. -God morgon. Far ber er ursäkta honom.
Män och deras arbete. Vänta bara tills ni är gift.
Varsågoda, ät något. Ni behöver energin.
-Tidiga morgnar var aldrig din grej. -Nog. Ni äventyrar mitt uppehälle och liv.
Är det fel att vilja tillbringa tid med sin dotter?
Är ni inte lite sent ute?
-Vilken förnäm dam. Har ni träffats förr? -Det här är första gången.
Jag väntade mig inte dig här. Gav Alba dig en andra chans?
Angustias ordnade det. Hur blev ni så bra vänner?
Jag har den charm du saknar.
Det var ovärdigt av dig.
Dina lögner blir din undergång.
Förhoppningsvis snart, så jag får njuta av vädret i Mencías trädgård.
Var är vännerna när man behöver dem?
Vi trodde alla att du skulle förbli den bästa friaren.
Han lät mig vänta, men den som väntar på något gott…
Señor Torres, ni får område fem. God jaktlycka.
Vad är tjusningen? Jakt får fram våra värsta sidor.
Du är bara rädd.
Låt mig lära dig skjuta så att du lugnar dig.
Jag ska ge värdinnan ett meddelande från er far.
Jag skulle inte anlita dig som förkläde åt min dotter.
Er dotter?
Åh, visst ja.
Vi är nog bekanta. En mycket speciell ung dam.
En riktig bråkstake, särskilt för sina förkläden.
Är det inte ironiskt?
Det är nog därför jag är bra på mitt jobb.
-Även om det grämer er. -Inte alls.
Det är tillåtet nyttja sina förmågor för att starta ett nytt liv.
Till och med önskvärt.
Jag kanske gör samma sak och stannar här i stan.
Vadå? Du får, men inte jag?
Och er herrgård? Era plikter? Far?
Han är expert på starta nya liv.
Tyck inte synd om mig.
Han var anständig nog att inte lämna mig utfattig.
-Det gläder mig. -Knappast.
Och med rätta. Ibland undrar jag själv om jag förtjänar det.
Skulle det föreställa en ursäkt?
Kära du, hade jag vetat att du miste barnet…
Vad hade ni gjort då?
Hade ni hjälpt mig?
-Inte smällt dörren i ansiktet på mig? -Sluta. Vi letade efter dig.
Tur att någon annan hittade mig först.
Antonio Bianda var visst inte så hemsk trots allt.
Nej. Antonio och hans fru gav mig tak över huvudet, mat…och en framtid.
Han bad aldrig om nåt i gengäld.
Han må vara död, men jag är fortfarande din mor.
Jag har försonats med allt det.
Jag gillar mitt liv, jag är lycklig.
Tror du att du kan lura din mor?
Det är sant.
Jag har gett tjänstefolket ledigt.
Den passar dig perfekt.
Señorita?
Ta ett stadigt grepp. Känn tyngden.
Du kontrollerar geväret, inte tvärtom.
Håll höften spänd. Känner du?
Nöjer du dig med att jaga efter henne och bläcksuddaren?
Han är ingen bläcksuddare.
Han skriver rätt väl.
Det är bättre än mitt gamla liv.
Dessutom har det visat sig vara… rätt enkelt att jobba för familjen Mencía.
Men…
-Vad gör ni? -Inget.
Señorita, dags att gå. Nu!
-Han behöver läkarvård. -Tyst, mor!
Skjut mig.
I hjärtat.
Nämn inte det här för er far.
-Ska ni inte be om ursäkt? -För vad då?
Ni vill bara ha min tystnad.
Hur kunde ni inte berätta för mig att ni var en dam?
-Det är inte läge… -Alla blottar sig inte lika lätt som er.
Ursäkta?
-Ni kan… -Varför sa ni inte att hon var er mor?
-Det är mitt privatliv. -Ni vet allt om mitt!
-Bråka inte om det nu… -Tyst!
Ni kan inte klaga på hur jag tjänat er.
Om ni uppskattar det säger ni inget till er far.
Ni har överraskat oss med er dolda talang.
-Få kan sjunga så. -Tack.
Dags att bege mig. Men först vill jag berätta en sak.
Har ni märkt hur glada Esther och Josefina är i varandra?
Josefina är som en del av familjen, inte sant?
Därför vore det inte rätt att skilja dem åt om vi gifter oss.
Det är svårt att bygga så ärliga relationer som deras
och jag vill bara Esthers bästa.
Så om ni väljer att gifta er med mig kan Josefina få posten som husmor.
På så sätt kan ni fortsätta er…vänskap.
Idag var en skön paus från all jäkt.
Men nu måste jag jobba.
En ny affär på gång?
Ja, eller som mor skulle säga: "Ännu en som aldrig ger nåt."
Ni har fel om er mor.
Hon dömer mig för hårt.
Hon är rapp i sinnet och har en vass tunga.
Utan kapital tror inte kompanjonerna på mig.
Men hon ger mig inget.
Nej.
-Jag kan inte, Adela. -Jag insisterar.
Jag vill tro att jag kan vara den som visar att du förändrats.
Hur gick jakten?
Utmärkt. Vi fällde ingenting.
Några nyheter?
-Inget att rapportera. -Inte?
Vad är det för något?
En gåva från far.
Hans vän Castro, zoologen, ordnade den.
Ert verk?
Ibland måste en far skämma bort sina döttrar, inte sant?
Vi får hitta en plats åt den.
Tula. Hon heter Tula.
-Tula. -Seså, Tula.
I brådskan glömde jag visst mina saker i vagnen.
Sådär ja.
Vilken händelsefattig dag.
Elena ljög för oss.
Det är inte olagligt.
Alla har hemligheter.
Kanske inte du.
Du är den mest öppna person jag vet. Men i allmänhet…
Jag har också hemligheter.
Kanske är det problemet.
Nej, felet är mitt.
-Det är inte du, det är jag. -Nej.
Du är god, ärlig och rar.
Du är perfekt.
Ser du mig så?
Jag har tur som har dig.
Jag ska gå och säga adjö.
MÄNNISKORNAS OJÄMLIKHET
Jag berättade nästan för Santiago.
Men han sa så fina saker om mig och… Jag kunde inte.
Jag är en ynkrygg!
Döm dig inte för hårt.
Lögnen påverkar oss som par. Jag förråder honom.
Jag har alltid varit din största kritiker.
Men nu förstår jag att det är svårt att vara i din sits.
Señorita Biandas plan var ett misstag.
-Hon ville hjälpa. -Det var en lögnares plan.
Du vet att jag aldrig ljuger.
Varför allt detta nu?
Elena är señora Saavedras dotter.
-Är det här inte för mycket? -Hon sa att hennes familj var död.
Jag sa ju att nåt var fel. Vi behöver bevis.
Ta väskan.
Blir vi sedda sitter vi i klistret.
Sara.
Jag beklagar det med er mor.
Tack.
Men er reaktion mot Cristina var inte rätt.
Opassande ett förkläde.
Jag förstår upprördheten, men avundsjuka…
Jösses. Och jag som trodde att ni inte var som alla andra män.
-Och nu det här? -Ni var avundsjuk.
Ja, det stör mig att se er tillsammans.
Men vad vinner vi på att bekänna det? Det är vad det är.
Förlåt. Jag har saknat våra samtal.
Samtal som leder ingenvart. Som detta.
Absolut.
Det är dem jag saknar mest. Känner ni inte likadant?
Ständigt.
God eftermiddag, señor Torres.
Vad sysslar ni med?
Situationen är känslig.
Skulden tär på mig, och om jag inte bekänner…
Vill ni bekänna för den ni avskyr mest?
Provocera mig inte. Det angår er.
Det här kom några dagar sedan. Jag tog det för att skona Cristina.
Har ni läst det? Det hade jag avrått.
Nej, det behövdes inte.
Eduardo kom hit.
Kom han hit?
-Han älskar Cristina. -Han älskar henne.
Det var som tusan.
Undertexter: Rasmus Edlund