Згідно з Настановами для панянок,
ідеальний залицяльник вирізняється трьома головними рисами.
Люб'язність, відповідальність та уважність.
А від поганих хлопців лише клопіт.
Для стабільного життя також необхідний хороший дохід. І щоб міг вас побалувати.
А ще… гарна усмішка, природна краса… але без самозакоханості.
Та для мене ці риси нічого не означають, якщо він бездушний. Якщо він нецікавий.
І якщо від нього не перехоплює подих.
Квитки в театр… Три… Сара хай теж іде.
Прогуляємось?
Твій батько може піти з нами.
Авжеж… Залюбки.
Успіх - це відшукати ідеального залицяльника для своєї сеньйорити.
І самій не закохатись.
Лиш погляньте на них! Удвох, щасливі, закохані…
Хто встоїть перед гарною історією кохання?
Мить, коли ви дивитесь одне одному в вічі, і весь світ довкола зникає.
Обов'язково це повторювати?
Таким був початок цієї історії.
А от фінал вас може розчарувати.
Сеньйорито Б'янда, можна погодувати пташок?
Гаразд.
Ви… ви не йдете?
Просто… я вам довіряю.
Та й дечого мені краще не бачити.
-Ви їх удвох залишили? Вам не можна… -Бо що станеться? Вона завагітніє?
-Приховувати це від Сантьяґо дуже… -Ганебно… І нам із Крістіною соромно.
Він хоче бути з нею… І вони будуть щасливі.
Гадаєте?
Тому кохання мене й не цікавить… Я вся в науці.
Прошу. Мені дуже приємно, сеньйоро Де Сааведра.
Хто ця жінка?
М-м, батькова клієнтка. Мерседес де Сааведра. Здається.
Ой, матінко…
Ні, серйозно… Це моя мати.
НАСТАНОВИ ДЛЯ ПАНЯНОК
УРОК 7 ДОТРИМУЙСЯ ЕТИКЕТУ
-Прийшла мені мститись. Я знаю. -Я рекомендував би запросити родину
Альменара. Вони мешкають на околиці міста.
А голова родини, суддя Дон Мануель Хосе,
-- великий майстер полювання на велику дичину.
А ви тут що робите?
Рослиною милувалась, яку тут поставили покоївки…
Чудово вписалась.
Доньє Мерседес, компаньйонка моїх доньок, Елена Б'янда. А Крістіна й Сантьяґо?
Досі в саду… Я йшла до Карлоти… Обідати будете?
Так. Решту дня ви сьогодні вільна.
Доне Педро, дякую вам дуже за поради… і допомогу у виборі гостей для полювання.
Е-е, сеньйора Сааведра… зупинилась у місті…
та влаштовує захід… Провести вас?
Ні, ні, ні, ні, не відволікайтесь. Та ваша помічниця могла би.
Як скажете. Дякую.
Доню…
Не називай мене так.
Якби хотіла тебе викрити, вже викрила б. Не здається?
Навіщо ти приїхала?
Я інвестую. А сеньйор Менсія у цьому фахівець.
Знаю – я тут працюю.
Гарний будинок.
Фрески на стінах… Це оздоблення, та світло…
Ти ж ненавидиш світло.
Вже ні… Багато чого змінилось… Зокрема, ти.
Сеньйоро де Сааведра.
Її бракувало.
Я охоче проведу вас, сеньйоро.
Все гаразд. Сеньйорита Б'янда вже запропонувала.
Так. Вона у нас… дуже уважна.
Видно, що в неї чудове виховання.
Так… На все добре.
Вона псує тобі життя.
Як і дехто.
Бачиш? Я вже не реагую на твої докори. Я тепер нова жінка.
Як знайшла мене?
Ґабріель приходив… Якщо хочеш з ним поговорити
-- він надворі. А я піду.
Ще треба обміркувати деталі полювання.
Стільки часу на організацію – воно має бути бездоганним.
Найкраща здобич – найбільш невловима, зазвичай.
І водночас найцінніша.
Як там пташки?
Хоч вони задоволені.
Ваш батько чекає.
Задушити б когось!
Розмовляв з моєю мамою? Не втручайся в моє життя!
Вона все розповіла.
Про вагітність.
І про те, що сталося потім.
Мені шкода.
Чому ти мені не сказала?
Якби я залишилась, нічого б не вийшло.
Ти цього не знаєш… І ми вже ніколи не дізнаємось.
Я їду.
Щасти тобі з писакою. Він непоганий хлопець.
І з мамою помирися.
Усі заслуговують на другий шанс.
Вйо!
Крізь землю провалитися б.
Оскільки я не провалилася крізь землю…
ДЖИН
РОМАН САНТЬЯҐО
«НІХТО»
Він непогано пише… І смішно.
Усе втратило сенс. Усе.
Не можу зупинитись.
Життя таке несправедливе. Чому? Чому?
Сеньйорито Б'янда? Ви там?
Сеньйорито Б'янда? Сеньйорито Б'янда!
Ви одягаєтесь?
Я заходжу.
Ви що, випивали?
М-м-м, я не вестиму… дискусій… про свій вранішній…
подих. Досить розпитувати.
Ви п'яна?
Усе розкажете батькові.
Ні, авжеж, ні.
Привід напитись завжди знайдеться.
Через сеньйору де Сааведра?
Анґустіас бачила, як ви сперечались… Ви знайомі? Це через неї?
А ви дуже… спостережлива.
Колись я в неї працювала.
Її донька - чи не найскладніша з усіх, з ким я мала справу.
Настільки складна?
Порівняно з нею ви янголятко.
Пішла жити до чоловіка, просто з примхи.
Було дуже важко.
Я розумію. Вам краще побути на самоті, сеньйорито Б'янда.
Здається, заспокоїлась?
Як тут заспокоїтись? Я хвилююсь за неї… Вона вчора напилася.
Думаю, ти просто робиш із мухи слона.
Вона пригнічена. І те, що вона розповіла…
Ти їй не повірила.
Я не знаю, що думати… Схоже, вона щось приховує, і її це засмучує.
Ну, вона людина. І має свої таємниці - звісно,
це на неї впливає.
Хай так і скаже. Ми ж подруги.
Сеньйорито Саро. До вас гість.
Доброго ранку… А ви до котрої з моїх доньок?
Сеньйоре Менсія? Каміло Кеїта… Я однокурсник вашої доньки Сари.
-Угу… -О. Приємно.
Навзаєм.
Каміло.
Тепер я розумію, чому ти так хочеш навчатись.
Бодай раз у житті можеш про таке не думати?
Не бачиш, який він гарний? Усмішка, постава…
Крістіно!
І губи.
-Отже, добре цілується. -Крістіно!
Ти йому сподобалась… Бо чому він тут?
Що ви тут робите?
У нас іспит. І… я був неподалік.
Сеньйоре Кеїта… От і познайомились… Мені про вас… розповідали.
Старша сестра, Крістіна Менсія.
Радий знайомству… І радий, що вам вже краще.
Завдяки вам… Та візочку.
Кеїта. Це ж… здається, гвінейське? Я жив там певний час,
і той край досить унікальний.
Та вам і тут нелегко. Принаймні, вашому батькові спокійніше: адже тут люди, які
-розуміють, що в усіх рівні права… -То ходімо? Будь
ласка… Ще пропустимо іспит.
На все добре.
Пс.
Олівець.
-Що? -Олівець.
Не бачиш, який він гарний? Усмішка, постава… І губи. Отже, добре цілується.
Потім не кажіть, що не встигли.
Вибачте.
ПРИЧИНИ НЕРЕГУЛЯРНОГО СЕРЦЕБИТТЯ?
Як думаєш, твоя сестра і той хлопець…?
Ні. Сару цікавлять лише книжки.
Боже. Завтра перевіряти рахунки Дона Гораціо. Я не піду на полювання.
Полювання, доне Педро?
Нова клієнтка запросила.
Шкода відмовляти… Це пішло б нам на користь.
-То ми підемо… І сеньйорита Б'янда з нами. -Ні!
Чому?
Ні, бо… я навіть цілитись не вмію.
Знаєш, як я люблю полювання?
Так. Проте, запросили твого батька
- а ми підемо без нього?
Прояв поваги… Це ж важлива клієнтка?
Угу.
Отже завтра сеньйор Торрес, ви і я… ідемо на полювання до сеньйори Сааведри.
Цей план… невдалий, жахливий, провальний.
Чудовий план!
Ще б пак. Саме те, що нам треба.
Те, що вам треба?
У нас нічого не клеїться… Вчора ми були удвох - самі знаєте, навіщо…
І він опирався! Який чоловік не захоче жінку?
Завтра буде краще.
Далеко від батька, від дому.
Незабутньо буде.
Не сумніваюсь.
І якщо пощастить, випадкова куля… влучить в мене.
Поїхала б на полювання… Чи тобі вже достатньо?
Адже ти й так цим займаєшся, гуляючи садами.
Який же ти занудний.
Вона не в гуморі.
Що трапилось?
А ти… запитуєш, що зі мною трапилось, бо ти…
утнула щось таке, що я можу засудити?
Ой, доньє Пакіто, це… нісенітниці.
То ти кажеш… що не було нічого… та… нікого?
Ні… Ні… Ні-ні, звісно, ні.
Бери сьогодні вихідний. А я до отця Ґреґоріо.
Сповідаюсь, дев'ятниця – і все таке.
А ви… чи не надто ошатні… для отця?
Тільки найкраще вбрання для Господа Бога нашого.
Амінь, доньє Пакіто. Амінь.
Я допізна, не чекай. І приємно тобі провести цей час.
Думаю, вона знає.
Бачила нас… Тепер мені кінець.
Не драматизуй, Аделіто.
Сьогодні… наш день. М? У нас побачення.
Тепер гайда в казино, Пауліно.
Співчуваю вам.
Повідомите? Я прийшов до сеньйорити Крістіни.
Я хочу побачити Крістіну.
Як не соромно?! Як не соромно?!
-Сеньйоре, ви маєте дещо знати. -Крістіно!
-Це я й мала на увазі. -Крістіно!
Крістіно! Крістіно!
Не в те вікно ти кричиш.
У яке ж тоді?
Уже неважливо. Крістіна поїхала зі своїм залицяльником.
Ану геть… з мого маєтку.
Доне Педро… Ви читали мій лист?
Яка різниця?
Будь ласка, Доне Педро.
Нев-нев-нев- невже… невже вам не цікаво, чому я тоді не з'явився?
Благаю вас… Вислухайте мене.
Я мав підписати простий контракт із месьє Леві.
Наші сімейні бізнеси співпрацювали б у Парижі… Та я не знав,
що маю побратися з його дочкою.
Я не хотів… Але батько показав рахунки. І тоді я написав записку, про яку шкодую.
Не хотів, щоб вона думала, що я кохаю іншу.
Вона дізналася з газет.
Та це не розбило її серце.
А залицяльник хороший?
Це мій похресник, Сантьяґо Торрес.
Крістіна нічого до нього не мала. Доне Педро,
я покинув родину, я покинув усе. Я кохаю її.
Дайте хоча б поговорити… Вона шкодуватиме, що не дізналася правди…
Цього ви їй бажаєте?
Я приходитиму щодня, щотижня, щомісяця, поки почую "так". Дозвольте…
Геть з мого дому!
-Ви робите помилку! -І ніколи не повертайся!
Це було ефектно.
Крістіні щоб ані слова. Для її ж здоров'я.
Я маю брехати?
Це не брехня. А мовчанка.
Я знаю, що Крістіні буде боляче. Та я навчилася від дорослих,
завжди просити щось натомість.
Чого хочеш?
Полювала б краще, а не сиділа з цим занудою.
-Або займалася… дечим з тобою… Удвох. -Сеньйорити.
Ви маєте чудовий вигляд… Ви ж не проти, що я прийшов раніше? Не міг дочекатися.
Це дуже взаємно. Піду скажу мамі, і причепурюся. Даруйте.
Що ж… Оскільки ми одні… Можна?
Ви з Естер на пікніку торкались одна до одної.
Торкались?
Мені нелегко це говорити. Чесно… Та я хочу, щоб ви знали, що…
Клята шпилька…
Повертаючись до теми… Ви торкалися руками… Терлися, пестили…
Ви що, кажете, що я збоченка? Але єдиний збоченець тут - це ви! І якщо підійдете, я
вколю вас голкою!
-Я знаю, що бачив… Не прикидайтесь. -Я не прикидаюсь! І не дай Боже, ви
бовкнете про це комусь із родини Запіко. Це зрозуміло?
Вийди! Геть! Швидше-швидше!
Даніель знає.
Знає про нас. Каже, бачив, як ми пестили одна одну, чи щось таке.
Ти заперечила?
Звісно, але навряд він повірив.
Тільки не бійся. Це нам зараз не потрібно.
Він скаже твоїй матері.
-Хто повірить? Його слово проти нашого. -Вона його любить!
Маєте чудовий вигляд… А в мене сюрприз для вас…
Та про це, під час десерту.
Сеньйорито Менсія, доброго ранку.
Доброго ранку. Батько просив вибачення.
Ой, чоловіки та робота. Це вже класика.
Пригощайтеся. Вам знадобляться сили.
-Ти не була ранньою пташкою. -Припини… Ти ставиш під
загрозу мою роботу і життя.
Це поганого, що мама хоче провести час з дочкою?
Ти запізнилася, не здається?
Яка приємна сеньйора… Ви знайомі?
Вперше її бачу. Не очікувала тебе тут зустріти…
Альба дала другий шанс?
Анґустіас постаралась… Як це ви подружились?
Бо в мені є… чарівність, на відміну від тебе.
Я вища за це… Брехня тебе знищить.
Сподіваюся, це станеться скоро,
і я встигну насолодитися цією
погодою в саду Менсія.
Де подруги, коли вони потрібні?
Треба ж, Сантьяґо, ми думали, ви ще довго будете холостяком.
Він не квапився… Але воно того варте.
Сеньйоре Торрес! Ваша позиція номер п'ять… Вдалого вам полювання!
Чому ти любиш полювання? Воно розкриває в людях найгірше.
Ти просто боїшся… Я навчу тебе стріляти - щоб стало легше.
Ваш батько передав сеньйорі… повідомлення.
Я б не наймала тебе компаньйонкою для своєї доньки.
Доньки?
Угу.
А, так-так… Я її знаю… Своєрідна сеньйорита.
Суцільний головний біль, особливо для компаньйонок.
Іронічно, чи не так?
Гей! Гей! Щось почули?
Можливо, тому я так добре справляюсь.
Хоча ти це зневажаєш.
Ні! Починати все з чистого аркуша - це не тільки справедливо… а навіть бажано.
Власне, я думаю зробити те саме й залишитися тут.
Що? Тобі можна, а мені ні?
А як же палац? Як же обов'язки? Батько?
О, він уміє починати все заново.
Не жалій мене, будь ласка… Принаймні, він порядний і достатньо мені залишив.
Рада за тебе.
Ні, не рада. І це не дивно… Іноді я думаю, що заслуговую на це.
Ти так просиш пробачення?
Доню… Якби я знала, що ти втратила дитину…
Знала б - і що? Допомогла б мені? Не грюкнула б дверима перед носом?
-Не вигадуй! Ми шукали тебе не знаючи! -Але дехто знайшов мене раніше.
Отже, Антоніо Б'янда не такий вже й жахливий.
Ні, мамо… Сім'я Антоніо дала мені прихисток…
і майбутнє.
І нічого не просила натомість.
Але його немає, а я досі твоя мати - хочеш ти цього чи ні.
Я вже з усім змирилась.
Я… задоволена своїм життям.
Я твоя мати, мене не надуриш.
Це правда.
Una furtiva lagrima
Che più cercando io…
M'ama! Si, m'ama! Lo vedo…
Lo vedo.
Я дав усій обслузі вихідний.
Тобі це дуже личить.
Сеньйорито?
Міцно тримай рушницю… Відчуй вагу.
Ти нею керуєш… Не навпаки.
Тіло має напружитись… Відчуваєш?
Тобі цікаво возитися з сеньоритою та її писакою?
Тільки він не писака.
Він непогано пише.
Головне, що мені подобається моє життя зараз…
І працювати в родині Менсія мені… досить легко.
Що тут…?
-Що ви робите? -Е, нічого. нічого.
Сеньйорито, ходімо… Ходімо!
-Але лікарю краще оглянути… -Замовкни, мамо!
Влучили… У саме серце.
Тільки батьку, будь ласка, ані слова.
І? Не перепросите?
За що мені перепрошувати?
А вимагаєте розсудливості… Як ви могли не сказати,
що колись були панянкою?
-Зачекайте, зараз не час, аби… -Не усі відкриваються так легко, як ви.
Даруйте?
-Можна сказати, ви… -І про те, що ви її дочка!
Бо це моє особисте.
-Про мене ви знаєте все. -Вам не варто сперечатися!
-Замовкни! -Замовкни!
Я дуже багато чого для вас зробила. І тому, будь ласка нічого йому не кажіть.
Що ж, ви точно здивували нас своїм прихованим
талантом! Не кожен так уміє.
Дуже дякую. Мені час… Але спершу хочу дещо сказати.
Не знаю, чи ви помічали, наскільки Естер і Хосефіна близькі.
Адже Хосефіна нам як рідна, правда?
І саме тому… мені здалося,
несправедливо розлучати
їх через наше одруження.
Я знаю, як важко насправді будувати такі щирі стосунки… І бажаю вам тільки щастя.
Тож я подумав… якщо… ви за мене вийдете, Хосефіна буде нашою гувернанткою.
Аби ви продовжили свою… дружбу.
Подув свіжого повітря в моїй буденності… Але маю працювати.
Ще одна власна справа?
Так… Як сказала б мама: «Це знову нічого не дасть».
Ти неправильно її зрозумів.
Вона сувора зі мною… Дуже кмітлива… і гостра на язик.
Потрібен капітал, щоб партнери довіряли мені.
Але вона мені не дасть.
Ні… Ні, Адело, я не можу.
Візьми. Мені приємно думати, що… я сприяла твоїм змінам.
Як минуло полювання?
Прекрасно! Не вполювали нічого! А у вас є якісь новини?
Ні, нічого особливого.
Як це ні?
А це що?
Подарунок від тата… Узяв у свого друга Кастро - зоолога.
Що це з тобою?
Ну, іноді батькові треба балувати доньок, чи не так?
Ходімо знайдемо цьому звіру… місце.
Тула… Звати Тула.
Тула.
-Сідай, Туло. -Я в поспіху забула
-речі в кареті. Я швидко. -Заповзай.
Ось і все. Ну ж бо.
Звичайний день.
Елена збрехала.
Брехня - це не злочин… У всіх є таємниці.
Окрім тебе… Бо ти найвідвертіша з усіх, кого я знаю.
У мене також є таємниці.
Можливо, тому в нас з тобою не клеїться.
Ні, ні-ні. Я винен.
Ні, не ти, а я.
Ні.
Справді, ти хороша, чесна, ти… мила. Ти ідеальна.
Ти так вважаєш?
Я щасливий, що ти є.
Попрощаюся з твоїм батьком.
Я ледь не зізналась Сантьяґо.
Він говорив такі приємні слова, і… я не змогла. Я боягузка й слабачка!
Тільки не картай себе.
Брехня впливає на стосунки! Я ніби зраджую.
Крістіно, я - чи не найбільший твій критик…
Але за цей час я побачила, що бути тобою буває нелегко.
План сеньйорити Б'янди був помилкою.
-Вона хотіла допомогти. -Вона це придумала, бо
брехуха! А я ніколи не обманюю.
Чому ти так говориш?
Елена — донька сеньойри де Сааведра.
-Тобі не здається, що це занадто? -Казала, що батьки померли. Я
знала, що щось не так. Потрібні докази.
Тримай дверцята.
Якщо нас побачать, будуть великі проблеми.
Саро.
Співчуваю… щодо вашої мами.
Дякую.
Але ви сувора з Крістіною. Занадто для компаньйонки.
Вам було боляче бачити нас разом, але ревнощі…
Треба ж. Я думала, ви не такий як інші чоловіки.
А тепер чую це.
Ви ревнували, так?
Так. Неприємно бачити вас удвох. Що вам від мого визнання?
Обставини не змінились.
Мені шкода, я… скучив за цими розмовами.
Розмови, які нікуди не ведуть, як і ця.
Дійсно… За ними я сумую найбільше… А ви ні?
Весь час.
На все добре, сеньйоре Торрес.
Що ви робите?
Слухайте… тема делікатна.
Відчуття провини з'їдає мене,
і якщо не зізнаюсь…
Зізнаєтесь людині, яку ненавидите понад усе?
Не дратуйте. Тим паче, це стосується й вас!
Днями надійшов. Я заховала, щоб не засмучувати сеньйориту Крістіну.
Читали? На вашому місці я б не стала.
Ні, мені це не треба… Едуардо приходив… Він досі кохає сеньйориту Крістіну.
Приходив?
Кохає її? О Боже!