Stále myslím na ten dopis.
Nevyspala jsem se dobře. Ano, četla jsem ho.
Podle příručky lze jistá morální pravidla porušit. Vím,
že by se na to Josefina s Adelou dívaly stejně.
Co se tam píše?
Že jsi udělala začátečnickou chybu.
Co tu děláš?
Pomáhám ti.
Ne, ne, ne, ne, ne. Ne, to není nedostatkem spánku.
Aniž bych chtěla vytvářet precedens, souhlasím s tou náfukou.
Poslyš, jakou náfukou?
-Náfukou. -To jste mě přišly ponižovat?
Ne. Chceme ti pomoct rozhodnout tvé dilema.
Myslím, že bys měla dopis zničit.
Jako gardedáma máš úkol najít toho nejlepšího
z nápadníků. A to Santiago je.
Tvým úkolem jako gardedámy je říct Cristině pravdu.
A pokud ti to náhodou pomůže ve vztahu s tím spisovatelem…
Adelo!
Říkám ti to, co si Elena myslí. Nebo se pletu?
Ano, Santiago pro mě hodně znamená. Ale jde hlavně o Cristinu a dítě.
Cristina nemůže být šťastná s mužem, kterého nemiluje.
Ani s takovým, co jí lže.
Možná jí říká pravdu.
Víme, jak to zjistit.
Tak schválně, co uděláš?
Adela má pravdu.
Už vím, co musím.
Haló!
Tady!
Omlouvám se za nepořádek, je tady málo místa.
Vy jste tu spal?
Co jsem se vrátil z Paříže, ve vlastním domě nejsem vítaný.
Doufají, že si to rozmyslím, ale já si tu žabožroutku nevezmu.
Takže je to pravda.
Miluje ji.
Nenávidím se za to, co jsem jí udělal. Přistoupil jsem na požadavky rodiny,
ale využili mě.
Já nepovolím, i kdybych měl o všechno přijít.
Při životě mě drží jen naděje, že… že uvidím Cristinu.
Tohle je láska. A taky kýč.
Co tam máte?
Jenom cukroví.
Dáte mi? Prosím.
Jak tohle můžou srovnávat s brioškou? To se nedá.
Slibuji, že už Cristinu neopustím. Opravdu.
Pokud myslíte, že mě miluje, pomozte.
Dobrý den.
Slečno Cristino, chci s vámi mluvit o takové
delikátní záležitosti.
A která je delikátnější?
Ta vaše?
Anebo tahle?
Udělala jsem jen to, co se nikdo neobtěžoval udělat. Chtěla jsem vás dobře
-poznat. -Nesnažte se to omlouvat.
Mám vás teď raději. Jste špiónka jako já.
Patologická lhářka. Chtěla bych vám nafackovat.
Udělejte to.
-Co? -Co?
Přijímám svoji vinu. Zbavte se hněvu.
Lepší?
Kéž bych vás jen nikdy nepoznala.
To mě zabolelo víc, než políček.
PŘÍRUČKA MLADÉ DÁMY
LEKCE 8 BUĎ PŘÍTELKYNI OPOROU
Odejděte!
Udělala jsem to, abych vám pomohla.
Už ste ztratila veškerou důvěryhodnost.
Poslyšte, to vy jste otěhotněla, ne já.
Říkáte si o další políček, Eleno?
Eduardo se vrátil.
Přišel za vámi, zatímco jsme byli na tom lovu.
Prosí o odpuštění.
Pořád vás miluje.
Šla jsem zjistit, jestli to myslí upřímně, je to pravda.
O všechno přišel.
Rodiče ho zavrhli, protože odjel sem.
Protože nechal vévodkyni.
Tady to všechno píše.
Poslal ho před pár dny, ale ztratil se.
Nikdy vás nepřestal milovat.
Ke svatbě ho přinutili a… já se zmýlila.
Zmýlila jste se v hodně věcech.
-Eduardo už mě nezajímá. -To není pravda.
Ale je. Mám Santiaga. A ten pitomec už mě nezajímá.
Měla byste si vybrat, koho milujete. Jde tady o váš život.
Tak dost. Eduardo je minulost, mám Santiaga.
A tím to končí. Tak odejděte.
Ano. Nechte nás o samotě, prosím.
Podařilo se vám nemožné. Konečně se v něčem shodly.
Snad to nebude nenávist ke mně.
Podařilo se vám to vyřešit? Propustí mě, že? Že jsem ukradla dopis.
Máte naštěstí práci víc než jistou.
A slečna? Co chce dělat? Zůstane se Santiagem?
Zřejmě ano.
Dobře.
Bude to nejlepší pro všechny.
Děkuji.
Nejsem si jistá, zda pro všechny.
Proč jste zase tady? To dilema už jsem vyřešila.
Protože jsi úplně na dně.
A protože máme podobu tvých přítelkyň, tak tě naše přítomnost uklidňuje.
Jsem v pořádku.
Udělala jsem, co jsem musela.
Víš, že nás neobelžeš, že?
Tak dobře, je mi hrozně. Ale ne kvůli tomu, co myslíte.
Vlak jménem Santiago odjíždí.
Já vás nesnáším. Nesnáším vás.
Ty víš, že Cristina miluje Eduarda.
Říkala, že ne. Co víc můžu udělat?
Nesedět tu se založenýma rukama. Máš Santiaga ráda, bojuj o něj.
Ty jsi ale sobecká. Neposlouchej ji. Má na tebe špatný vliv.
-Horší je být suchar. -Tak dobře, to stačí!
Udělala jsem spoustu chyb. Ale neupřednostním své štěstí
před štěstím Cristiny.
No dobře, ale nemohla bys zaonačit, aby Santiago…
-Mohla bys tak trošku hrát, že… -Doopravdy už vás nechci poslouchat!
A nechápu, proč se vydáváte za Josefinu a Adelu.
Nemáte nic společného.
Ne?
Ne. Ty jsi ta hodná a ty ta zlá.
To si možná jen myslíš. I když pokud tím "zlá" myslíš "chytrá"…
Dobré ráno.
Vstala jsem dřív, abych vám poděkovala za včerejšek.
Ale už jste byl pryč.
Bylo to produktivní ráno.
Tady.
Rozhodl jsem se ji nevyužít. Nemohl bych. Vaše gesto dokazuje, jak moc si mě vážíte.
Jste moc laskavý.
Doufám, že najdeme datum, kdy budeme moci navázat tam,
kde jsme přestali.
Samozřejmě. Hodilo by se vám datum… už nikdy?
Prosím?
Byl jste v zastavárnách Emanuela Salgada, Ismaela Casada a ve všech ve městě.
Chtěla jsem vás vyzkoušet, ale zklamal jste mě. Nemáte srdce.
Myslel jste si, že se to nedozvím?
Vy jste tedy skvělá herečka.
Lepší než lhář.
Adelito. Byla to milosrdná lež.
Potřeboval jsem peníze na vytvoření finanční rezervy.
Ale nenabídli mi za to ani pár peset.
Jste první žena, kterou mám opravdu rád.
Máte mě rád, protože jsem rozkošná, okouzlující, upřímná. Pravý opak vás.
To vy jste mi to dala, abych to prodal.
-Adelito! -Žádné Adelito.
Právě jste mě navždy ztratil. Jděte k šípku!
Už ti zlomil srdce. A trvalo mu to jen pár dní.
Jde mu to čím dál tím lépe.
Viděla jsem, jak se líbáte.
Přísahám vám, že… Vyhodíte mě?
Vyhodím tě, pokud to nerozbiješ.
Pojď. Ulev si. Pořádně. No tak!
Rozbij to. Výborně, výborně! Lepší? Tak co? Ulevilo se ti?
Ano? Snad přijdu na něco, co ti pomůže na toho panáka zapomenout.
Děkuji, doňo Paquito.
Že se o mě staráte a že jste taková,
jaká jste.
Holčičko, to ne. Ještě budeš naměkko, zlato. Ne.
Víš, pokud jsem se teď něco naučila, tak to,
že láska může přijít z různých míst, a to nejen od muže.
Nejen od muže. Víš? Nejen od muže.
A prý ho don Pedro vyhnal z domu s pistolí v ruce.
Panebože. Koho by to napadlo?
Ano.
No nic, snad si Cristina zachová
hrdost a pošle ho k čertu.
Já myslím, že starosti by nám měl dělat Santiago,
ne jeho přítelkyně.
Jak se asi cítí? Nejistě. Vyděšeně.
Vždyť Eduardo je její první láska. Nemyslíte, Josefino?
Co?
Jste velmi zamlklá. Znamená to, že přemýšlíte o mém návrhu?
Opravdu to myslíte vážně, že bych vám měla dělat hospodyni?
Všichni mě považují za excentrika.
Já bych se raději definoval jako člověk otevřené mysli.
Pravidla svazující naši společnost jsou absurdní. Nemyslíte?
Pro slečnu Cristinu od pana Espinosy. To je už čtvrtá.
Dejte ji k těm ostatním. Nechci, aby je moje dcera viděla.
Já vím, že se Eduardo vrátil. A vím, že s vámi mluvil.
Nevím, proč jste nám to zatajil.
Já jsem nic neprozradila.
Nehledejte viníky, otče. Vím, že se mě snažíte chránit.
Nezdařilo se mi.
Eduardo mě nezajímá. Je to minulost.
Zdravím.
Santiago! Moc ráda tě vidím!
Ano. Je, je nádherný den. Svítí slunce a… a je teplo.
Co to s tebou je?
A můj přítel Sebastian Carvajal si včera vyrazil na večírek.
A ráno zaspal. A šéf se na něho tak naštval,
že dal tu světovou výstavu v Lisabonu, hádejte komu.
Pojedeš tam ty? Vážně?
No tak, vezmi mě tam s sebou.
Carloto. To je skvělá příležitost.
To je slabé slovo. Už jsem portugalštinu trochu zapomněl,
ale mám čas to dohnat.
Dva měsíce, co tam budu, budu psát každý den články, takže…
Řekl jsi dva měsíce?
Ano.
Nic mi nevychází. Dva měsíce!
Víš, jaké budu mít břicho, až se vrátí?
Jde jenom o to?
O co jiného?
Kde je ten dopis?
Znám tě dost dobře na to, abych poznala, že lžeš. Kde máš ten dopis?
Vyhodila jsem ho.
A nepřečetla sis ho?
Ne, nepřečetla.
Dej mi ten dopis, Cristino.
Snažila jsem se ho roztrhat, přísahám.
No jistě, to vidím, nejde z toho nic vyčíst. Jak tam můžeš něco vyčíst,
-Cristino? -Umím to nazpaměť.
Takže jsem měla pravdu a ty k němu pořád něco cítíš.
A co? Kvůli tomu, že poslal dopis, mám na vše zapomenout?
To mi chceš naznačit?
Jen dokázal, že s ním rodinu zakládat nemůžu.
Co když zase zmizí?
Navíc, nemůžu to udělat Santiagovi. On je…
Je úžasný.
To je.
Ale je pravda, že je to na celý život. A v tom musím souhlasit s Elenou.
O té zrádkyni ani nemluv. Co bys dělala ty?
Já bych povolala na pomoc vědu.
Posuďme empirická data. Eduardo je velmi pohledný.
Je z velmi dobré rodiny a má skvělé vychování.
Data jasně ukazují, že je to skvělá partie.
A musíme k tomu připočítat, že byl tvoje první milostná zkušenost, takže…
Saro!
Nic si nenamlouvej, fakta jsou fakta. A přivedl tě do jiného stavu.
A utekl. Opustil mě.
Stal se obětí okolností, ale teď se to snaží napravit.
Pozdě. Přišlo to pozdě.
Santiago, ten je naopak jiný. Ale stejně atraktivní. Je vzdělaný a kromě toho je…
Je to můj přítel. Vždy tu pro mě byl a měl mě rád.
Kromě těch jeho pochyb.
Pravda.
Věda nám tu nepomůže. Láska není racionální.
Tak dobře, Cristino, ruku na srdce, koho miluješ?
Když já nevím.
Omlouvám se, done Pedro. Netušil jsem, že by Cristině tak vadil můj odjezd.
Má z tvého úspěchu radost. Tuším, že důvodem jejího pláče je něco jiného.
Eduardo se vrátil. Víš to?
Ne.
Trápí vás to?
Dělá, že ji to nechává chladnou. Ale nikdo,
kdo má v sobě aspoň trochu hrdosti, tohle nesnese.
Jo.
Myslím, že to chce radikálnější řešení.
Změnu prostředí. Lisabon je nádherné město.
Nemyslím si, že by bylo vhodné, aby s námi jela slečna Biandová, ne…
Nedopustil bych, aby s tebou Cristina jela,
aniž byste byli svoji. I když jsi to ty.
Done Pedro, měl jsem v úmyslu na to jít pomaleji.
A netrhalo ti to srdce, když jsi viděl její reakci?
Ano.
Ano. Cristině bych nikdy neublížil.
Nikdy bych si to neodpustil.
Dědí se v naší rodině z ženy na ženu.
Nespěchej. Najdi správná slova.
Na to máš talent.
Slečno Biandová.
Dnes jsem vás neviděl.
Bylo to hektické ráno.
Tak jestli dovolíte, já půjdu.
Jistě.
Mám spoustu práce.
Děkuji.
Dal jsem mu prsten své ženy. Jsme jen kousek od toho,
aby učinil rozhodující krok.
Gratuluji.
Teď mě omluvte.
Co?
Plakat může člověk i štěstím.
Pokud je Cristina šťastná, tak já také.
Slečno Biandová.
Vždyť se mnou nemluvíte.
Vyhlašuji mír. Potřebuji vaši pomoc. Všechno se to začalo komplikovat a…
Myslíte tu žádost o ruku?
Jakou žádost?
Váš otec dal Santiagovi prsten vaší matky.
Co?
Ne, ne, ne. Ne, ne, ne! Nemůžeme dopustit, aby k tomu došlo. Cristina si
-není jistá. -Ale Cristina dala jasně
najevo, že chce být se Santiagem.
A mezitím čte pořád dokola dopis od Eduarda. To ne.
Podívejte, měla jste pravdu. Může z toho být řecká tragédie.
Umíte si to představit? Co když řekne ne? Chudák Santiago. Byl by všem pro smích.
To nemůžeme dopustit.
Cristina si to musí ujasnit, než se Santiago vyjádří.
Slečno Biandová, musíte mi pomoct.
Jak ji můžeme přimět, aby si to ujasnila? Nevíte…
Ale mě nenávidí.
Tak bude lepší, když se do toho nebudu plést.
Protože jsi zbabělec?
Ne, snaží se být pevná ve svých rozhodnutích, že?
Tohle si ten chudák nezaslouží.
Ale v tom má pravdu. Tys ho povzbudila, aby udělal první krok.
To není spravedlivé.
Není to k němu spravedlivé.
-Chudáček Santiago… -To mi ještě scházelo.
Abyste vy dvě byly zajedno.
Eleno. Neodpověděla jste mi.
Proč se do toho nechcete plést? Mohl by to být způsob,
jak odčinit svoje chyby.
Mám nápad.
Ale je trochu extrémní.
Ale mohl by fungovat.
Pane Torresi! Pane Torresi. Děkuji, José. Pane Torresi.
Už jsem vás strašně dlouho neviděl.
Očividně to tak dlouho nebylo.
Tak nedal byste si víno? Dnes je úžasné odpoledne
na vyztužení přátelství.
Utužení.
Prosím?
Říká se utužit přátelství, ne vyztužit. Utužit znamená… Ale dost spěchám.
Už musím jít.
Podle mě je to znamení.
Pomohu vám.
Prosím.
Pane Torresi.
Voilá! Absint. Mám i tabák a fajfku.
Máte dobře nastudované klišé o spisovatelích.
Hyjé!
Krásný den.
To kolo jste mi píchl vy, že?
Ne. Chci vám být jen nápomocen, když se vrátil pan Espinosa.
Pan Espinosa nemá žádnou šanci.
To je skvělá zpráva.
Ale já se ještě nerozhodl.
Říkal jste absint?
Co tam děláš?
Chtěla jsem s tebou mluvit.
No, ano, je to na tobě vidět.
Camilo, viď? Líbí se ti.
Řekněme, že jsem na něm začala vidět jisté klady, kterých jsem si předtím nevšimla.
Kdo by to řekl?
Dvě sestry se trápí láskou.
Proč trápení s láskou? Vždyť jsi říkala, že se mu líbím.
No, to líbíš. Ale váš vztah je tak komplikovaný,
že se před tebou až stydím.
Slečno Saro, máte minutku?
Co tu děláš?
Cristino, vypadáš úžasně.
Vy zmije! Saro!
Cristino, můžeme si promluvit? Cristino, prosím, jenom chvíli.
-Cristino, vyslechni mě. -A co teď?
Cristino. Cristino, poslouchej! Rodina mě obelhala.
Četla jsem dopis. Znám tvoje výmluvy.
Všeho jsem se kvůli tobě vzdal, ale je mi to jedno, protože já tě miluji.
Nemám kde bydlet, nemám rodinu. Prosím, Cristino, miluji tě.
Otevři!
Cristino, já tě miluji. Bez tebe zemřu.
-Skvělé. Aspoň bude o krysu méně. -Mluví z tebe zášť, a ne srdce.
Miluji Santiaga. Budu si ho brát.
Jak si můžeš vzít toho pisálka, když miluješ mě?
To ne! Co sis myslel? Že tě budu roky oplakávat?
Že se sem vrátíš, jakoby nic? A bude to jako dřív?
Mrzí mě to.
Už je pozdě.
Ne, ne, Cristino, počkej. Koukni se na mě, Cristino.
Díváš se na mě a já vidím trochu té lásky.
Dovol mi, abych ti dokázal, jak moc toho lituji, prosím. Přísahám ti,
že budeš šťastná. Jen mi to dovol.
Prosím.
Polib mě.
Mám tě políbit?
Polib mě a já ti dokážu, že mě nezajímáš. No tak, udělej to. Dělej.
Vidíš? Žádní motýlci. Odejdi!
Nebyl jsem na to připravený, nebyl jsem připravený. Nečekal jsem to.
Tak to klidně zopakuj.
Nic.
Tak poslední pokus? Poslední pokus. A pak už odejdu.
Nevím, co jiného mám udělat.
No samozřejmě, že ti mám co říct. Moc dobře vím, že máš pochyby.
A taky vím proč. Ty máš strach se oženit. Protože Mencíovi…
jsou tvoje rodina.
A pokud to nevyjde, tak… Tak o ně přijdeš.
To je logické. Logické.
To je… To je to libreto?
-Ne, ne. Ještě to není hotové. -Ukaž! Ale o čem to je?
To ti teď nemohu říct. Nemohu.
Santiago, jsi můj nejlepší přítel.
Nejsem tvůj nejlepší přítel. Nejsem…
Santiago, řekli jsme si intimní informace.
Dobrou noc.
Nechceš mi to potvrdit, ale je to pravda.
Už Espronceda říkal, že pokud má člověk strach z toho,
co píše, tak proto, že je to upřímné.
Nakonec osud bude chtít, abychom byli přátelé.
-Opravdu? -Ne!
Dobrou noc, Santiago.
José, jedeme.
Santiago?
Ale co tady děláte?
Přišel jsem si zahrát na klavír.
Panebože.
Santiago, nemůžeš jít nahoru.
Ale ano, je to životně důležité.
Ne, ne. Cristina…
-Transcendentální. -Cristina už spí.
Ale ona odpočívá.
-Santiago… -Už spí?
Santiago, no tak, prosím. Pojď.
Stůj!
Cristino.
Ty jsi paličák. Stůj. Zastav se, prosím tě. Santiago.
Musíme to opravit, je to rozbité.
-Ne, ne, ne, ne, ne. Santiago. -Cristino. Cristino, musím s tebou mluvit.
Ona už spí jako dudek. Nechoď tam!
Cristino!
Musím ti něco říct.
Já si tě nemůžu vzít.
Myslíš to vážně?
Já tě mám rád. A ty mě máš taky. Ale copak je to opravdová láska?
To je… Eduardo pod postelí?
-Ne. -Ne.
Santiago…
Vy… vy jste…
Ale k ničemu nedošlo. A nachystaly to ony.
Zastavím ji, než řekne něco, co nemá.
Nastražily jsme na ni past. Neměla jasno ve svých citech.
Nevěřila jsem mu. Ale cítím to stejně jako ty.
Mám tě ráda, ale nemiluji tě.
Opravdu?
Něco k Eduardovi cítím a… a nemůžeš si mě vzít s dítětem a…
Dítětem?
Co jsem říkala?
Co? Vždyť ty a já jsme nikdy…
Ty čekáš dítě?
Ty… ty pláčeš?
Jsem tak šťastný. Nedokážu si představit, kolik jsi toho vytrpěla. Ten strach,
co si o tobě řeknou.
Jak dlouho… Jak… Jak dlouho to…
Mrzí mě to.
Santiago.
Santiago, počkej!
Vím, že ať řeknu cokoliv, není to omluva, ale byl jsi do ní zamilovaný.
A ona k tobě začala něco cítit.
Nemohla být svobodná matka, neunesla by ten skandál.
Netušíš, jak moc jsem si přála, aby to všechno vyplavalo na povrch, ale…
teď už to může být jiné.
Odpusť mi to.
Jednou jsi…
řekla, že bys mi ublížila.
Nikdy mě nenapadlo, že až takhle.
Zabije mě.
Tak to bude muset zabít i mě.
Já chci taky, aby mě otec zabil.
Můžeš mi říct, co všechno jsi slyšela?
Nic, co bych už nějakou dobu nevěděla.
Kromě toho, kdy jsme naposledy něco společně podnikly?
Ano.
Cristina vám chce něco říct.
Být vámi, tak zůstanu sedět.
Chci vám říct, že si Santiaga nevezmu.
A on už to ví. Ani on nechce.
Raději si sedněte. To ještě není konec.
Vezmu si Eduarda. Se Santiagem se máme moc rádi,
ale zamilovaní nejsme. S Eduardem je to jiné.
Toho hlupáka si nevezmeš.
Vy to nechápete. Ta svatba musí být, otče.
A proč?
-Nesednete si raději? -Ne! Co se stalo, Cristino?
Čekám s Eduardem dítě.
O 6 DNÍ POZDĚJI
Slečno, dnes je váš velký den.
VELKÝ DEN
Dále.
Tak co? Co mi řeknete?
Řeknu, že jsem strašný otec.
Můj charakter, cestování a fakt, že tvoje matka byla neskutečně přívětivá.
Proč se snažit.
Ale pokud ti dcery lžou, protože se tě bojí,
znamená to, že jsi špatný otec.
To si opravdu myslíte?
Sara studuje medicínu. Carlota má pavouka.
No, a já…
Nemusíš se vdávat.
Pokud ho nemiluješ, tak to nedělej. Můžeme odjet… daleko.
Uděláme, co chceš.
Nepřestaneš být moje holčička kvůli jedné chybě.
Rozumíš mi, že?
Na to, že jste strašný otec, vám to jde skvěle.
Opravdu si vezmeš toho hlupáka?
Pojď sem.
Zlato, jsi nádherná.
Půjdeme dolů?
Uděláte mi nejdřív laskavost?
Co tam děláte, vy trdlo?
To ta svatba.
Jsem z toho vždycky dojatá.
Riziko povolání.
Bylo to těžké, že? Ale udělala jste správně. To musím uznat.
Ale, ale… Já z toho ještě omdlím.
To měl být kompliment?
Pohněte zadnicí.
Slečno Biandová, dcera s vámi chce mluvit, než půjdeme do kostela.
Dobré ráno, kolegyně.
Lilie prý přinášejí štěstí.
Smůlu už máme za sebou.
-Cristino, chtěla bych vám… -Moje sestry budou mít novou gardedámu.
To vy jste byla ta druhá.
Santiago to tady onehdy nechal.
Otevřela jsem to až dneska.
Další lež, ke které jste se nepřiznala.
Je toho moc na odpouštění.
Moc mě to mrzí, Cristino.
Upřímně mě to mrzí.
Náš vztah se už možná nikdy nezlepší.
Ale pokud k Santiagovi něco cítíte, přečtěte si to.
Musíte mě nenávidět.
Jsem strašná.
Přečtěte si rukopis.
Eleno!
První obraz. Místo: Ulice. Na scéně se objevuje hrdinka: Gardedáma.
Je to žena, která předběhla svoji dobu, jak bychom dnes řekli. Je komplikovaná,
fascinující.
Umí se mistrně vyjadřovat, a tak mužům připomíná,
jak moc se ještě musíme učit.
Má sice zakázáno se zamilovat, ale neumí si představit,
co probouzí v těch, co se ji odvážili poznat.
Zaznívají první tóny.
Tak co teď?
Co uděláš po vyslechnutí toho nejkrásnějšího vyznání lásky?
Utíkej!
No tak!
Utíkej, Eleno!
Santiago je tvůj! No tak! Běž! Honem!
Santiago!
Vivat! Hurá!
-Vivat! Hurá! -Ať žijí novomanželé!
Zastavím ho. Dopadne to dobře. Jako všechny zamilované příběhy.
Zastavte, zastavte.
Zastavte! Stop, stop, stop! Zastavte! Zastavte!
Santiago, pojď ven!
Nevadí, takhle to bude lepší.
Takže…
Já vím, že jsem to neudělala správně.
Protože jsem paličatá, povýšená, nafoukaná a mám tolik chyb,
že pokud je začnu vypočítávat, nikdy bych to vyznání nedokončila.
Protože ano, tohle je vyznání.
Vím, že jsem lhala, hlavně sama sobě.
A taky vím, že jsem ti řekla, že náš vztah je jen chvilkový rozmar,
ale není to pravda.
Je to… láska.
Přísahala jsem, že se jí zřeknu, ale myslím,
že si každý zaslouží od života druhou šanci.
A ty jsi jediný člověk, co mě dělá šťastnou.
Ty nic neřekneš?
Děvče, já bych ti odpustila.
Co tady děláte, slečno? Spěchám.
Jen jsem ti chtěla říct, než odjedeš, že jsem četla to tvoje libreto.
Ještě není hotové a nevím, jestli ho dokončím. Vystihnout gardedámu je velice
-složité, víte? -To není pravda.
Není pro nás jednodušší najít lásku jiným než sobě. Když ses necháš vést srdcem,
nedopadne to dobře.
Dobře, tak to jsme dva.
Pak si můžeme otevřít klub zlomených srdcí.
Mohl bys mi dát ještě šanci?
Tak dej jí šanci!
Další šanci? Vážně?
To znamená, že už tu jedna šance byla. A že jsem to možná…
nebyl jenom já, kdo vás tenkrát políbil.
A možná jsem to nebyl jen já, kdo polibek opětoval.
Že to možná bylo vzájemné a že ty jsi taky…
Nádherné, viďte? Jenže toto se odehrálo jen
v představách slečny Biandové. Ale ve skutečnosti…
Nezastavil. Nezastavil!
Nezastavil.
On… on odjel, ale…
Co je tohle za zamilovaný příběh?
Víte, tohle je skutečný život, slečno Biandová.
A teď nemám ani práci, ani střechu nad hlavou.
O všechno jsem přišla.
Tohle je nepochybně podraz. Ale jestli můžu poradit,
lásky bych se tak rychle nevzdával.
POKRAČOVÁNÍ PŘÍŠTĚ