Ano, myslím na ten dopis.
Špatně jsem se vyspala. A ano, četla jsem ho.
Dle příručky lze některé morální zásady případně porušit.
Josefina s Adelou by jistě souhlasily.
- Co tam stojí? - Že to je začátečnická chyba.
Co tady děláš?
Pomáhám ti.
Ne.
Ne, to bude nedostatkem spánku.
Pro jednou souhlasím se slečnou Upjatou.
Upjatou?
Přišly jste mě ponížit?
Ne, přišly jsme ti pomoct s dilematem.
Měla bys ten list roztrhat,
protože jí máš najít slušného nápadníka, a to je Santiago.
Ne. Tvou povinností je říct Cristině pravdu.
A když tím získáš toho spisovatele…
Adelo!
Jen říkám, co si Elena myslí. Ne?
Jsem jen člověk, záleží mi na něm.
Ale víc mi záleží na Cristině a dítěti.
Cristina nebude šťastná s někým, koho nemiluje.
S lhářem taky ne.
Třeba říká pravdu.
To se dá zjistit.
Co máš v plánu?
Adela má pravdu.
Vím, co musím udělat.
Haló!
Tady!
Omlouvám se za nepořádek. Je tu těsno.
- Vy jste tady spal? - Od svého návratu.
Nejsem v domě vítán.
Chtějí mě zlomit. Odmítám si tu žábu vzít.
Takže je to pravda.
Miluje ji?
Hnusí se mi, co jsem Cristině provedl.
Dělal jsem, co chtěla rodina, ale já jsem pro ně byl jen loutka.
Neuhnu, i když všechno ztratím.
Budu žít z naděje, že Cristinu ještě někdy uvidím.
Tohle je láska. Taková ta přeslazená.
Co to máte?
Cukroví.
Dala byste mi kousek? Prosím.
Francouzské briošky se můžou jít zahrabat.
Přísahám, že Cristinu už neopustím. Vážně.
Pomozte mi, jestli si myslíte, že mě pořád miluje.
Dobré ráno.
Slečno Cristino, musím s vámi probrat citlivé téma.
Nevím, co je citlivější.
To vaše?
Nebo tohle?
Dělala jsem to, do čeho se jiným nechtělo.
- Snažila jsem se vás poznat. - Nevymlouvejte se z toho.
Teď vás mám radši. Jste špionka jako já.
Jste patologická lhářka.
- Mám chuť vám dát facku. - Do toho.
- Cože? - Cože?
Přijímám vinu.
Zbavte se vzteku.
Je to lepší?
Kéž bych vás nikdy nepoznala.
To bolelo víc než ta facka.
PŘÍRUČKA MLADÉ DÁMY
LEKCE OSMÁ: BUĎ PŘÍTELKYNI OPOROU
- Odejděte! - Chtěla jsem vám pomoct.
Přišla jste o svou důvěryhodnost.
- Vy jste v tom, ne já. - Chcete další facku, Eleno?
Eduardo se vrátil.
Přišel sem za vámi, když jsme byli na lovu.
Touží po odpuštění.
Stále vás miluje.
Ověřila jsem jeho úmysly a říká pravdu.
Ztratil vše, co měl.
- Rodiče se ho zřekli. - Protože opustil tu vévodkyni.
Tady to popisuje.
Poslal ho už dřív, ale ztratil se.
Nikdy vás nepřestal milovat.
Přinutili ho, aby se oženil,
a já se zmýlila.
Ano, to nebylo poprvé.
- Nechci Eduarda. - To není pravda.
Je. Mám Santiaga a ten blázen pro mě nic neznamená.
Vyberte si toho, koho milujete.
V sázce je váš život.
Dost! Eduardo je minulost, Santiago je přítomnost. To je celé.
Běžte pryč.
Nechte nás o samotě, prosím.
Dokázala jste nemožné.
Konečně se na něčem shodly.
Kéž by to bylo z jiného důvodu.
Podařilo se vám to vyřešit?
Nevyhodí mě, protože jsem vzala ten dopis?
Vaše práce je víc než jistá.
A co bude dělat?
Zůstane se Santiagem?
Zdá se, že ano.
No…
To bude pro všechny nejlepší.
Děkuji vám.
Pro všechny to nejlepší nebude.
Co tady zas děláte? Už jsem to dilema vyřešila.
Protože jsi na padrť.
Dala jsi nám podobu svých přítelkyň, tak s námi cítíš útěchu.
Mám se dobře.
- Udělala jsem, co jsem musela. - Víš, že nám nemůžeš lhát?
Dobře, tak je mi hrozně, ale z jiného důvodu, než si myslíte.
Vlak jménem Santiago odjíždí…
- Nesnáším tě. - Já taky ne.
- Víš, že Cristina k Eduardovi něco cítí. - Řekla, že ne. Tak co nadělám?
Nesedět tady? Jestli Santiaga chceš, tak o něj bojuj.
Jsi tak sobecká! Neposlouchej ji. Má na tebe špatný vliv.
- Lepší než být suchar. - A dost!
Nadělala jsem spoustu chyb, ale Cristina a její dítě mi jsou přednější.
- Ale nemohla bys… - Co kdyby…
Nechci vás poslouchat!
A proč vypadáte jako Josefina s Adelou?
Ty jsou úplně jiné.
Ne?
Ne. Ty jsi ta hodná a ty zlobivá.
To si možná myslíš ty.
Pokud zlobivá znamená chytrá.
Dobrý den.
Poděkovala bych vám za včerejšek, ale odešel jste brzy.
Ráno bylo plné odchodů a příchodů.
Prosím.
Nakonec ho nevyužiji.
Nemohu. Ale díky tomu gestu vím, že si mě vážíte.
To je šlechetné.
Jen doufám, že se domluvíme na pokračování.
Určitě ano.
Co říkáte na…
už nikdy?
Prosím?
Šla jsem do zastavárny pana Salgada,
pana Casada a všech ostatních ve městě.
Chtěla jsem si vás proklepnout a zklamal jste.
Nemáte srdce.
- Myslel jste, že to nezjistím? - No tedy, jste učiněná herečka.
Lepší než být lhář.
Adelito, byla to jen nevinná lež.
Potřeboval jsem peníze, abychom zbohatli, ale nedali mi ani vindru.
Jste první žena, která se mi líbí.
Líbím se vám, protože jsem milá, okouzlující a upřímná.
Vše, co vy nejste.
Dala jste mi ho k prodeji.
- Adelito. - To na mě nezkoušejte.
Teď jste mě nadobro ztratil.
Jděte k čertu.
Už ti stihl zlomit srdce.
A stačilo mu jen pár dní.
Je čím dál horší.
Viděla jsem váš polibek.
Přísahám, že…
Vyhodíte mě?
Vyhodím tě, když to nerozbiješ.
Dostaň to ze sebe.
Vší silou! No tak!
Rozbij ji! Nádhera!
Krása!
Nádhera. Je ti lépe? Uvolnila ses?
Ano? Teď zkusím vymyslet něco, abys na toho troubu zapomněla.
Děkuji vám, doňo Paquito.
Za to, jaká jste a jak se o mě staráte.
Ale neblázni.
Rozpláčeš mě, holčičko, to ne.
Pokud jsem se za ty roky něco naučila,
tak to, že láska se skrývá na nejrůznějších místech.
Nejen u jednoho muže.
Nejen u jednoho muže, ano?
Don Pedro ho prý z domu vyhnal pistolí.
Božínku, Kdo by to byl čekal?
Tak snad má Cristina sebeúctu a pošle ho k šípku.
Neměli bychom se bát spíš o Santiaga než o vaši přítelkyni?
Jak se asi cítí?
Nejistě.
Zahanbeně.
Eduardo je její první láska.
Viďte, Josefino?
Co prosím?
Jste velmi zamlklá. To proto, že zvažujete můj návrh?
Vážně chcete, abych byla vaše hospodyně?
Všichni mě mají za excentrika.
Ale já se považuji spíše za muže otevřené mysli.
Normy, které svazují naši společnost, jsou absurdní, nemyslíte?
Pro slečnu Cristinu, od pana Espinosy.
Tahle je čtvrtá.
Odneste ji, ať to dcera nevidí.
Vím, že Eduardo je zpět.
A vím, že s vámi mluvil.
Nevím, proč jste to chtěl skrývat.
Já jsem jí nic neřekla.
Neřešte, kdo za to může, otče. Vím, že jste mě chránil.
A zjevně jsem neuspěl.
Eduardo mi je ukradený. Je to minulost.
Dobrý den.
Santiago! Tak ráda tě vidím!
Ano, dnes je krásný den.
Je slunečno a teplo.
Co to do tebe vjelo?
Můj přítel Sebastián Carvajal včera jel na večírek
a dnes kvůli tomu zaspal.
Můj šéf se na něj tak moc naštval,
že na Světovou výstavu do Lisabonu pošle koho?
Pojedeš tam? Opravdu?
Gratuluji. Jedu s tebou.
Carloto.
To je báječná příležitost.
Víc než báječná.
Musím si osvěžit Portugalštinu, ale stále mám dost času.
Po dobu dvou měsíců budu muset psát denní reportáže, takže…
Řekl jsi dva měsíce?
Ano.
Nic mi nevychází!
Dva měsíce!
Víš, jaké pak budu mít břicho?
Jen to ti vadí?
- Co ještě? - Kde je ten dopis?
Znám tě dost dobře, abych poznala, že lžeš. Kde ho máš?
Vyhodila jsem ho.
Jistě.
Takže jsi ho nečetla?
Ne, nečetla jsem ho.
Dej mi ten dopis, Cristino.
Opravdu jsem se ho chtěla zbavit.
To vidím. Je to nečitelné. Ty to přečteš?
Znám ho nazpaměť.
Měla jsem pravdu a pořád k němu něco cítíš.
No a? Mám mu odpustit kvůli jednomu dopisu?
To mi chceš říct?
Je to dítě, nemohu s ním založit rodinu. Co když mě zase opustí?
Navíc to Santiagovi nemůžu udělat. On je…
Úžasný.
Ano.
Ale je to na celý život. A musím souhlasit s Elenou.
O té zrádkyni nemluv. Co bys udělala ty?
Já? Nechala bych se osvítit vědou.
Analyzujme empirická data. Eduardo je moc pohledný.
Pochází z dobré rodiny a má vynikající vzdělání.
Data ukazují, že je to skvělá partie.
A navíc byl tvůj první, takže…
Saro!
Nepobuřuj se. To jsou fakta. Jsi s ním těhotná.
A taky odešel, opustil mě.
Donutily ho odolnosti a vzepřel se jim.
Pozdě. Vzepřel se pozdě.
Santiago je na druhou stranu jiný.
Ale stejně atraktivní. Je sečtělý a…
Je to můj kamarád. Byl tu pro mě a vždycky mě miloval.
Když nemyslel na jinou.
Pravda.
Věda nám nepomůže!
Láska není racionální!
Tak ruku na srdce, Cristino, koho miluješ?
Já nevím.
Promiňte. Nečekal jsem, že můj odjezd Cristinu tak rozhodí.
Má z tebe radost.
Ale cítím, že pláče kvůli něčemu jinému.
Eduardo se vrátil. Věděl jsi to?
Ne.
Trápí vás to?
Dcera předstírá, že je lhostejná, ale nikdo s trochou hrdosti by to nesnesl.
Jistě.
Potřebujeme radikálnější řešení.
Změnu prostředí. Lisabon je krásné město.
Při vší úctě, myslím, že to není vhodné, ale…
- I když pojede slečna Biandová… - Ne.
Cristinu bych jako svobodnou dámu nepustil.
Ani s tebou.
Done Pedro, chtěl jsem na to jít trochu pomaleji.
A neláme ti to srdce, vidět ji takhle?
Ano.
Ano, nikdy bych Cristině neublížil.
Neodpustil bych si to.
Dědí se u nás z generace na generaci.
Rozmysli si to.
Najdi správná slova.
Na to jsi odborník.
Slečno Biandová.
Celý den jsem vás neviděl.
Měla jsem dost hektické ráno.
Když mě omluvíte,
tak půjdu.
Mám spoustu práce.
Děkuji.
Dal jsem mu prsten své ženy.
Jsme krůček od vašeho prvního úspěchu u nás.
Gratuluji vám.
Když mě omluvíte…
Co?
Můžou to být i slzy štěstí.
Jestli je Cristina šťastná, tak já taky.
Slečno Biandová.
Vy se mnou mluvíte?
Chci příměří. Potřebuji vaši pomoc. Komplikuje se to a…
Myslíte tu žádost.
Jakou žádost?
- Otec dal Santiagovi prsten vaší matky. - Co?
Ne. To nesmíme dopustit. Cristina je plná pochybností.
Jasně řekla, že chce být se Santiagem.
Čte Eduardův dopis pořád dokola! Podívejte.
Měla jste pravdu. Může z toho být řecká tragédie.
Co když řekne ne?
Chudák Santiago! Udělala by z něj blázna! To nesmíme dopustit.
Cristina se musí rozhodnout, než ji požádá.
Slečno Biandová, musíte mi pomoct.
Co můžeme udělat, aby si to ujasnila?
Vaše sestra mě nesnáší. Bude lepší, když se do toho nebudu plést.
- Protože jsi zbabělec. - Ne, snaží se nebýt pokrytec, že ano?
Ten chudák si to nezaslouží.
V tom má pravdu. Povzbuzovala jsi ho, aby udělal první krok.
- Není to vůči němu fér. - Není.
Chudák, Eleno.
Přesně to jsem potřebovala! Abyste se vy dvě shodly.
Eleno! Neodpověděla jste mi.
- Cože? - Proč nezasáhnete?
Mohl by to být způsob, jak byste mohla napravit své chyby.
Mám nápad.
Je to poněkud extrémní.
Ale třeba to zabere.
Pane Torresi!
Pane Torresi! Díky, José!
Pane Torresi, jste nepolapitelný. Dlouho jsme se neviděli.
Ne dost dlouho.
Dáte si něco k pití?
Je to skvělá příležitost, abychom si padli od oka.
- Do oka. - Prosím?
Říká se „padnout si do oka“, ne „od oka“. To je…
Spěchám. Už musím. Odpusťte.
Řekl bych, že to je znamení.
Pomůžu vám.
Prosím.
Pane Torresi.
Voilà. Absint.
Mám tu i tabák a dýmku.
Znáte všechna spisovatelská klišé.
Dnes je krásně.
Tu duši jste mi píchl vy, že?
Ne! Jen se o vás chci postarat, když je pan Espinosa zpátky.
Pan Espinosa nemá šanci.
To je báječná zpráva.
Ale nejsem rozhodnutý.
Říkal jste absint?
Co tam děláš?
Musela jsem s tebou mluvit.
Vidím ti to na očích.
Camilo, že jo? Líbí se ti.
Řekněme, že jsem si začala všímat předností,
které jsem doteď nevnímala.
Kdo by to byl řekl?
Obě sestry nešťastně zamilované.
Nešťastně zamilované?
Říkala jsi, že se na mě díval.
A taky že ano.
Ale váš vztah je mnohem komplikovanější než ten můj.
Slečno Saro, máte chvilku?
- Co tady chceš? - Vypadáš úžasně, Cristino.
Vy zmije! Saro!
Cristino, promluvíme si?
Zastav se na chvilku. Cristino, poslouchej mě.
Cristino, poslouchej mě!
- Rodina mě zradila. - Četla jsem to.
Vzdal jsem se všeho a nevadí mi to, protože chci být s tebou!
Nemám domov, nemám rodinu. Prosím tě!
- Otevři! - Miluji tě.
Cristino, miluji tě. Bez tebe zemřu!
- Dobře! O krysu míň. - Mluví z tebe zášť.
- Miluju Santiaga. Beru si ho. - Vezmeš si ho, když miluješ mě?
Ne! Co sis myslel?
Že kvůli tobě propláču léta?
Že se sem můžeš vrátit, jako by se nic nestalo?
Omlouvám se.
- Už je pozdě. - Ne.
Ne, Cristino. Podívej se na mě.
Cristino.
Když se na mě podíváš, vidím trochu lásky.
Dokážu ti, jak moc toho lituji, prosím. Budeš šťastná, přísahám.
Dej mi šanci.
Prosím.
Polib mě.
Chceš políbit?
Polib mě a dokážu ti, že mi na tobě nezáleží. No tak, do toho.
Vidíš? Žádní motýlci. Teď vypadni!
Zaskočila jsi mě! Nečekal jsem to. Nebyl to dobrý polibek.
Klidně to zopakuj.
Nic.
Naposledy? Když to nevyjde, tak odejdu.
Víc toho udělat nemůžu.
Jistě, mám k tomu co říct.
Vím, že máš pochybnosti a vím, proč ty pochybnosti máš.
Bojíš se svatby.
Protože Mencíovi…
jsou tvoje rodina.
A když se to pokazí,
přijdeš o ně.
To dává smysl.
Dává to smysl.
To je to libreto?
Ne! Není to hotové.
Ale o čem to je?
To ti nemůžu říct. Teď nemůžu.
Santiago, jsi můj nejlepší přítel.
Nejsem tvůj nejlepší přítel. Nejsem…
Santiago, řekli jsme si osobní věci.
Pěkný večer.
Nechceš mi to říct, protože to je pravda.
Já to nevymyslel. To řekl Espronceda.
Když se člověk bojí toho, o čem píše,
tak to je od srdce.
Osud asi chce, abychom byli přátelé.
- Vážně? - Ne.
Dobrou noc, Santiago.
José, jedeme.
Santiago?
Co tady děláš?
Jdu hrát na klavír.
- Santiago, nesmíš nahoru. - Můžu. Je to životně důležité.
- Ne! - Je to životně důležité!
Santiago, Cristina spí.
Odpočívá.
Ona spí?
- Santiago, no tak. Prosím. - Stůj!
- Cristino. - Jsi tvrdohlavý. Stůj!
Nechej toho, prosím.
- Opravíme ji. Je rozbitá. - Cristino.
- Musím s tebou mluvit. - Spí jako dřevo.
Cristino? Musím ti něco říct.
Nemůžu si tě vzít.
Vážně?
Protože já miluju tebe a ty miluješ mě.
Ale je to láska s velkým L?
To je… Eduardo je pod postelí?
- Ne. - Ne.
- Santiago… - Vy dva jste…
Nic se nestalo! Je to jejich vina!
Zastavím ji než řekne něco, co by neměla.
Byla to past. Nebyla si jistá, co cítí. Chtěly jsme jí pomoct.
Nebyla jsem si jistá jeho úmysly, ale cítím to jako ty.
- Mám tě ráda, ale nemiluji tě. - Vážně?
Záleží mi na Eduardovi a ty by ses neměl starat o mě a dítě…
Dítě?
Co jsem říkala?
Cože? Ty a já… Nikdy jsme…
Jsi těhotná?
Ty brečíš?
Jsem tak šťastný!
Muselo to pro tebe být hrozné. Strach z toho, co řeknou lidi. Promiň!
Odkdy…
Omlouvám se.
Santiago.
Santiago, počkej!
Vím, že to nedokážu ospravedlnit,
ale byl jsi do ní zamilovaný a ona k tobě začala něco cítit.
Nezvládla by nést břímě svobodné matky.
Ani nevíš, jak moc jsem si přála, aby pravda vyšla najevo.
Ale teď to může být jinak.
Odpusť mi to.
Jednou…
jsi řekla, že mi ublížíš…
Nečekal bych, že takhle.
Zabije mě.
Pak bude muset zabít i mě.
Taky chci, aby mě otec zabil.
Co přesně jsi slyšela?
Nic, co bych už dávno nevěděla.
A vůbec,
kdy jsme naposledy dělaly něco spolu?
Ano?
- Cristina vám chce něco říct. - Raději se posaďte.
Chci vám říct, že si nevezmu Santiaga.
On to ví a taky si to nepřeje.
Radši se posaďte. Ještě není konec.
Vezmu si Eduarda.
Se Santiagem se nemilujeme.
- Ale s Eduardem je to jiné. - Toho lumpa si nevezmeš.
Svatba musí proběhnout, otče.
- Proč? - Neposadíte se?
Ne! Co se stalo, Cristino?
Nosím Eduardovo dítě.
O 6 DNÍ POZDĚJI
Slečno, dnes je váš velký den.
VELKÝ DEN
CRISTINA A EDUARDO SI VÁS DOVOLUJÍ POZVAT NA SVOJI SVATBU
Dále.
Tak co na to říkáte?
Že jsem hrozný otec.
S tou svojí povahou, cestováním,
a tím, jak zlatá byla tvá matka.
Proč se snažit?
Ale když ti dcery lžou, protože se tě bojí,
tak jsi hrozný otec.
Vážně si to myslíte?
Sara studuje medicínu.
Carlota má pavouka.
A já…
Nemusíš se vdávat.
Jestli ho nemiluješ, tak ne.
Můžeme se odstěhovat někam hodně daleko.
Je to na tobě.
Kvůli jedné chybě nepřestaneš být dokonalou dámou.
Víš to, že ano?
Na to, jak jsi hrozný, si vedeš skvěle.
Vážně toho pacholka miluješ?
Pojď ke mně.
Dceruško moje, vypadáš nádherně.
Půjdeme dolů?
Uděláte mi ještě laskavost?
Co to vyvádíte?
Svatby.
Vždycky mě dojmou.
Riziko povolání.
Neměla jste to snadné, ale vedla jste si dobře. To musím uznat.
Panečku, já snad padnu!
To je kompliment?
Pohněte zadnicí.
Slečno Biandová, dcera vás chce vidět, než půjde do kostela.
Dobré ráno, kolegyně.
Říká se, že lilie přináší štěstí.
Setřásly jsme to zlé.
- Cristino, chci… - Sestry budou mít nové garde.
Vy jste byla ta druhá.
Tohle tu Santiago nechal.
Dnes jsem to otevřela.
Je to další lež.
Musím vám příliš odpouštět.
Je mi to moc líto, Cristino.
Vážně mě to mrzí.
Naše přátelství už asi nespravíme,
ale pokud k Santiagovi něco cítíte, přečtěte si to.
PŘÍRUČKA MLADÉ DÁMY
Musíte mě nenávidět.
Jsem hrozná.
Přečtěte si to.
Eleno!
První scéna. Prostředí, ulice.
Na jeviště přijde postava gardedámy.
Dnes bychom o ní řekli, že je to dáma, co předběhla dobu.
Komplexní, fascinující.
Skvělá řečnice, která nám mužům připomíná, kolik toho ještě nevíme.
I když se nesmí zamilovat,
neumí si ani představit, co probouzí v těch, kteří ji poznali.
V něm obzvlášť.
Protože dokud ji nepotkal, nevěděl, co je to láska s velkým L.
A co teď?
Co dělat, když si přečtete to nejkrásnější vyznání lásky?
Utíkej.
Honem!
Utíkej!
Utíkej, Eleno!
Santiago je tvůj! Do toho!
Běž!
Santiago!
- Ať žijí novomanželé! - Hurá!
Zastavím ho. Vyjde to jako všechny příběhy o lásce.
On zastaví. Musí zastavit.
Stůjte!
Zastavte! Stůjte!
Stát!
Santiago, pojď ven!
Takhle to bude lepší.
Takže…
Vím, že jsem nejednala správně.
Protože jsem tvrdohlavá, arogantní, povýšená
a spoustu dalších věcí, které nebudu jmenovat,
neboť by to vyznání trvalo věčně.
Protože ano, tohle je vyznání lásky.
Vím, že jsem lhala, a to hlavně sama sobě.
A vím, že jsem ti řekla, že to je jen přitažlivost, ale to není pravda.
Je to láska.
A vím, že jsem slíbila, že se jí zřeknu,
ale lidé si asi zaslouží druhou šanci…
a ty jsi jediný, s kým jsem šťastná.
Neodpovíš mi?
Já bych ti odpustila, má drahá.
To je milé, drahoušku.
Co to děláte? Spěchám.
Zkrátka jsem ti chtěla říct, že jsem četla tvé libreto.
Krása. Není hotové a nevím, jestli někdy bude.
Gadedámy jsou totiž dost komplikované postavy, víte?
To není pravda.
Je pro nás snazší najít lásku ostatním než sobě.
Zvlášť když se necháte vést srdcem a nedopadne to.
Dobře. To jsme dva.
No podívejme. Můžeme založit klub zlomených srdcí.
Dáš mi ještě šanci?
Dej jí ještě šanci!
Další šanci?
Dobře. To znamená, že jsme jednu šanci už měli.
Možná jsem vás nepolíbil jen já.
A možná jsem vám ty polibky neoplácel jen já.
Možná to bylo vzájemné a taky…
Nádhera, že?
Smutné je, že se to odehrálo jen v mysli slečny Biandové.
Ve skutečnosti…
On zastaví.
Nezastavil.
On odjel.
Co je to za milostný příběh?
Tento příběh připomíná skutečný život, slečno Biandová.
Takže teď nemám práci
ani domov.
Přišla jsem o vše.
Nepochybně je to průšvih.
Ale jestli vám smím poradit, být vámi bych na lásku zatím nezanevřel.
POKRAČOVÁNÍ PŘÍŠTĚ
Překlad titulků: Kateřina Gabrielová