Ja, jeg tænker stadig på brevet.
Jeg har sovet dårligt. Og ja, jeg læste det.
Ifølge håndbogen kan moralkodekset brydes om nødvendigt.
Josefina og Adela er garanteret enige.
-Hvad der står i det? -En begynderfejl.
Hvorfor er du her?
For at hjælpe dig.
Nej.
Det må være manglen på søvn.
For en gangs skyld er jeg enig med snerpen.
"Snerpen"?
Er I her for at ydmyge mig?
Nej, for at hjælpe dig med dit dilemma.
Riv brevet i stykker.
Du skal finde den bedste bejler, og det er Santiago.
Du skal sørge for, at Cristina kender sandheden.
-Og får du så en chance med forfatteren… -Adela!
Jeg siger bare, hvad Elena tænker.
Jeg holder af Santiago.
Men Cristina og barnet er vigtigst.
Hun bliver ikke lykkelig med en, hun ikke elsker.
-Eller en løgner. -Måske taler han sandt.
Det kan man finde ud af.
Hvad er din plan?
Adela har ret.
Jeg kender svaret.
Hallo!
Herovre!
Beklager rodet. Her er trangt.
-Har De sovet her? -Jeg er ikke velkommen i mit eget hjem.
Jeg nægter at gifte mig med den frøæder.
Så er det altså sandt.
Elsker han hende?
Jeg hader mig selv, for hvad jeg gjorde. Jeg agerede min families nikkedukke.
Jeg står fast, selvom jeg mister alt. Selv med håbet om at se Cristina igen.
Det er kærlighed. Den tåbelige slags.
Hvad har De der?
Noget yemas.
Må jeg få en? Så er De sød.
En brioche er intet i forhold til det her.
Jeg forlader aldrig Cristina igen.
Hjælp mig, hvis De tror, hun elsker mig.
Godmorgen.
Frøken Cristina vil gerne tale med Dem om noget delikat.
Hvad er mon mest delikat?
Dit ærinde?
Eller den her?
Jeg gjorde, hvad ingen andre forsøgte. At lære jer at kende.
Prøv ikke at snakke Dem ud af det.
Jeg kan bedre lide Dem nu. De er spion. Som mig.
De er en lystløgner.
Jeg har lyst til at slå Dem.
Gør det bare.
-Hvad? -Hvad?
Jeg er skyldig.
Kom ud med vreden.
Var det bedre?
Gid jeg aldrig havde mødt Dem.
Den sved mere en slaget.
SELSKABSDAMERNE
LEKTION NR. 8: GØR DIN FRUE GLAD
-Forsvind! -Jeg gjorde det for at hjælpe.
De har mistet al troværdighed.
-Det er Dem, der er med barn. -Skal jeg slå Dem igen?
Eduardo er tilbage.
Han kom efter Dem, da vi var på jagt.
Han søger tilgivelse.
Han elsker Dem.
Jeg tog hen for at se, om han mente det.
Han har mistet alt.
-Forældrene slog hånden af ham. -For at gå fra hertuginden.
Det hele står her.
Det kom for flere dage siden.
Han elskede Dem al den tid.
De tvang ham til ægteskabet,
og jeg tog fejl.
De tog fejl af mange ting.
-Jeg er ligeglad. -Det passer ikke.
Santiago og jeg er sammen, og det fjols betyder intet.
Du må vælge din sande kærlighed. Dit liv afhænger af det.
Stop så! Eduardo er fortid. Santiago er nutid. Sådan er det.
Ud.
Ja, vær sød at lade os være alene.
De har gjort det umulige. De to er endelig enige om noget.
Bare det ikke er at hade mig.
Fik du løst det?
De fyrer mig, gør de ikke? For at tage brevet.
Dit job er heldigvis sikret.
Og hvad gør hun? Bliver hun med Santiago?
Tilsyneladende.
Tja…
Det er det bedste for alle.
Tak.
Det kan ikke være bedst for alle.
Hvorfor er I tilbage? Jeg har løst dilemmaet.
Fordi du er helt til rotterne.
Du finder trøst i os, fordi vi ligner dine veninder.
Jeg har det fint.
Mit job er udført.
Du ved vel, at du ikke kan lyve for os?
Fint, jeg har det elendigt, men ikke af den grund, I tror.
Santiago-toget er snart kørt…
Jeg kan ikke udstå dig.
Cristina elsker Eduardo.
Hun sagde nej. Hvad kan jeg gøre?
Ikke sidde med hænderne i skødet? Du er nødt til at kæmpe for Santiago.
Du er så selvisk. Hør ikke på hende. Hun har dårlig indflydelse.
-Hellere det end en dødbider. -Stop!
Jeg sætter ikke min egen lykke over Cristina og hendes barns.
-Kunne du ikke…? -Du kunne jo…
Jeg vil ikke høre mere!
Og hvorfor ligner I Josefina og Adela? I har intet til fælles med dem!
Ikke det?
Nej. Du er åbenlyst den gode, og du den onde.
Det er måske, hvad du tror. Men hvis du med "ond" mener "klog"…
Godmorgen.
Jeg vågnede for at takke Dem, men De var taget afsted.
Det har været en travl morgen.
Værsgo.
Jeg vil ikke bruge den.
Deres gestus viser, hvor meget De holder af mig.
Hvor betænksomt.
Jeg håber, vi kan finde en dag, hvor vi kan fortsætte, hvor vi slap.
Absolut.
Hvad med
aldrig nogensinde?
Undskyld mig?
De besøgte Manuel Salgado, Ismael Casado og alle byens andre pantelånere.
Det var en prøve, og De fejlede.
De er hjerteløs.
-Troede De ikke, jeg fandt ud af det? -Du er en dygtig skuespiller.
-Hellere det end en løgner. -Adelita, det var en hvid løgn.
De penge skulle bruges til at gøre os rige.
Men de tilbød mig kun en slik.
De er den første, jeg har holdt af.
De kan lide mig, fordi jeg er yndig, charmerende og oprigtig…
Alt det, De ikke er.
De gav den selv til mig.
-Adelita! -Du kan godt spare dig.
Du har mistet mig for stedse.
Fanden tage dig.
Han har knust dit hjerte.
Og det tog ham kun et par dage. Han overgår sig selv gang på gang.
Jeg så jer kysse.
Jeg lover Dem…
Fyrer De mig?
Ja, hvis ikke du bryder med ham. Kom.
Ud med det.
Af al kraft! Kom så!
Smid den! Godt!
Sådan! Vidunderligt. Har du det bedre? Mere afslappet?
Ja? Mon ikke jeg kan finde på noget, der kan få dig til at glemme det fjols.
Tak, Doña Paquita.
For at passe på mig og være den, De er.
Kæreste, nej.
Du får mig til at græde. Nej.
Hvis jeg har lært én ting,
er det, at kærligheden kan komme mange steder fra.
Ikke kun fra en mand.
Ikke kun fra en mand. Er du med?
Folk siger, at Don Pedro jog ham på porten med trukket gevær.
I guder. Hvem skulle have troet det?
Lad os sætte vores lid til Cristinas stolthed.
Det er vel Santiago, ikke Cristina, vi bør være bekymrede for?
Hvad mon han føler?
Usikkerhed.
Frygt.
Eduardo er den første kærlighed.
Ikke, Josefina?
Hvad?
De har været meget stilfærdig. Har De overvejet mit tilbud?
Vil De virkelig have mig som husbestyrerinde?
Alle tror, jeg er excentriker.
Men jeg ser mig selv som en mand med et åbent sind.
De normer, der begrænser vores samfund, er absurde. Er I ikke enige?
Til frøken Cristina, fra hr. Espinosa.
Det er den fjerde.
Min datter skal ikke se den.
Jeg ved, at Eduardo er tilbage. Og at I har talt sammen.
Hvorfor holde det hemmeligt?
Jeg har ikke sagt et pip.
Led ikke efter en syndebuk, fader. Jeg ved, De ville skåne mig.
Det lykkedes ikke.
Jeg er ligeglad med Eduardo. Han er fortid.
Goddag.
Santiago! Godt at se dig!
Ja. Det er en skøn dag.
Varm og solrig.
Hvad går der af dig?
Min ven Sebastián Carvajal var ude i går.
Og han sov over sig.
Min chef blev rasende. Gæt, hvem der skal med til verdensudstillingen i Lissabon?
Skal du dække den? Er det rigtigt?
Tillykke. Tag mig med.
Carlota…
Det er en fantastisk mulighed.
For at sige det mildt. Mit portugisiske er lidt rustent.
Men jeg har tid til at øve.
Jeg skal skrive daglige reportager i de to måneder, jeg skal være der…
Sagde du to måneder?
Ja.
Intet går min vej!
To måneder!
Hvordan ser min mave ud til den tid?
Er det alt?
-Hvad ellers? -Hvor er brevet?
Jeg kender dig godt nok til at vide, du lyver. Hvor er det?
Jeg smed det ud.
Klart.
Du læste det ikke?
Nej, jeg læste det ikke.
Giv mig brevet, Cristina.
Jeg har forsøgt at ødelægge det.
Det kan jeg se. Hvordan kan du læse det?
Jeg kan det udenad.
Jeg havde ret, og du er stadig vild med ham.
Og? Skal jeg tilgive ham på grund af et brev?
Er det det, du antyder?
Jeg kan ikke stifte familie med ham.
Sæt han forlader mig igen?
Det kan jeg ikke byde Santiago. Han er…
Han er vidunderlig.
Det er han.
Men det er for livet. Og jeg er enig med Elena.
Nævn ikke den forræder. Hvad ville du gøre?
Mig? Jeg ville lade videnskaben oplyse os.
Lad os analysere empirien. Eduardo er meget smuk.
Han er af god familie og er særdeles veluddannet.
Data indikerer, at han er et godt parti. Og han var din første, så…
Sara!
Det er kendsgerningerne. Han gjorde dig svanger.
Og han skred. Han forlod mig.
Han var et offer, og han kæmpede imod.
Han kæmpede imod for sent.
Santiago, derimod, er anderledes.
Men dog attraktiv. Han er belæst og…
Han er min ven. Og han har altid elsket mig.
-Undtagen dengang med den anden kvinde. -Det er sandt.
Videnskaben hjælper os ikke!
Kærlighed er irrationel!
Cristina, hånden på hjertet, hvem elsker du?
Jeg ved det ikke.
Jeg vidste ikke, Cristina ville tage mit fravær så ilde op.
Hun er glad på dine vegne.
Jeg tror, hendes tårer skyldes noget andet.
Eduardo er tilbage. Vidste du det?
Nej.
Er De bekymret?
Min datter foregiver at være ligeglad, men det må såre hendes stolthed.
Javel.
Vi må finde en mere drastisk løsning.
Lidt luftforandring. Lissabon er en smuk by.
Det synes jeg, er uhensigtsmæssigt, med al respekt…
-Selv hvis frk. Bianda tager med… -Nej.
Cristina skal ikke ledsage dig uden at være gift. Selvom det er dig.
Don Pedro, jeg ville gå langsomt frem.
Knuste det dig ikke at se hende sådan?
Jo.
Jeg ville aldrig såre Cristina.
Utilgiveligt.
Den er gået i arv fra familiens kvinder.
Tag dig bare god tid.
Find de rette ord.
Det er du ekspert i.
Frøken Bianda.
Jeg har ikke set Dem i dag.
Det var en hektisk morgen.
I må have mig undskyldt,
jeg må gå.
Jeg har travlt.
Tak.
Han fik min kones vielsesring.
Vi nærmer os Deres første succes i dette hus.
Tillykke.
Undskyld mig…
Hvad?
Man kan også græde glædestårer.
Hvis Cristina er glad, er jeg også.
Frøken Bianda.
Er vi på talefod igen?
Våbenhvile. De må hjælpe. Det begynder at blive kompliceret, og…
De mener frieriet.
Frieriet?
-Han gav Santiago Deres mors ring. -Hvad?
Det må ikke ske. Cristina er fuld af tvivl.
Cristina valgte klart Santiago.
Mens hun læser Eduardos brev igen og igen!
De havde ret. Det kan blive en ægte græsk tragedie.
Sæt nu hun siger nej?
Stakkels Santiago! Han ville blive til grin! Det må ikke ske.
Cristina må beslutte sig, før han frier.
Frøken Bianda, De må hjælpe mig.
Hvordan kan vi give hende vished?
Deres søster foragter mig. Det er bedst, jeg ikke blander mig.
-Fordi du er en kujon. -Nej, hun vil bare ikke være en hykler.
-Den stakkels dreng fortjener det ikke. -Det har hun ret i.
Du ansporede ham til at gøre det.
Det er ikke rimeligt over for ham.
Stakkels mand.
Lige hvad jeg manglede! I to er enige om noget.
Elena! De har ikke svaret mig.
Hvorfor blander De Dem udenom?
Det kunne være en måde at råde bod på dine fejl.
Jeg har en idé.
Det er en smule ekstremt.
Men det kunne virke.
Hr. Torres!
Hr. Torres! Tak, José!
Hr. Torres, De er svær at fange. Det er år og dag siden.
Men ikke længe nok.
Skal vi tage en drink?
En oplagt dag til at slå pallerne sammen.
-"Pjalterne." -Hvad?
"Slå pjalterne sammen," ikke "pallerne". Det er… Jeg har travlt. Undskyld mig.
Det er et tegn.
Lad mig.
Med forlov.
Hr. Torres.
Voila. Absint.
Jeg har også tobak og pibe med.
De har styr på forfatterklichéerne.
Sikken flot dag.
De punkterede dækket, ikke?
Nej! Jeg er bare bekymret for Dem, nu hvor Espinosa er tilbage.
Han har ikke en chance.
Det er godt nyt.
Men jeg er uafklaret.
Sagde De absint?
Hvad gør du her?
Jeg må tale med dig.
Dit ansigt røber dig.
Camilo, ikke? Du kan lide ham.
Lad os bare sige, jeg er begyndt at se nogle fortrin i ham, jeg ikke så før.
Tænk engang.
Begge søstre har hjertepine.
Hjertepine? Hvorfor?
Du sagde, han så på mig.
Det gør han.
Men mit forhold er barnemad sammenlignet med jeres.
Frøken Sara, har De et øjeblik?
-Hvad laver du her? -Cristina, du ser smuk ud.
I er nogle værre snoge! Sara!
Cristina, kan vi tale sammen?
Stop et øjeblik. Cristina, hør på mig.
Cristina, hør på mig!
-Man bedrog mig. -Jeg læste brevet.
Jeg har opgivet alt for dig. Fordi jeg ser os to sammen!
Jeg har intet hjem, ingen familie.
-Åbn! -Jeg elsker dig. Jeg ville dø uden dig!
-Godt! En rotte mindre. -Det er dit nag.
-Jeg elsker Santiago. Jeg ægter ham. -Men du elsker mig?
Nej! Hvad havde du regnet med? At jeg ville sørge i årevis?
At du kunne komme tilbage, som om intet var hændt?
Undskyld.
-Det er for sent. -Nej. Cristina. Vent. Se på mig.
Cristina.
Jeg ser stadig lidt af den kærlighed i dig.
Lad mig vise dig, hvor meget jeg fortryder.
Jeg vil gøre dig glad.
Giv mig en chance.
Jeg beder dig.
Kys mig.
Kys dig?
Kys mig, så beviser jeg, at jeg er ligeglad. Gør det nu!
Se? Ingen sommerfugle. Forsvind så!
Du overrumplede mig! Det var ikke et godt kys.
Du prøver bare igen.
Intet.
En sidste gang? Hvis det ikke virker, går jeg.
Hvad mere kan jeg gøre?
Der er noget, jeg skal fortælle dig.
Jeg ved, du er i tvivl. Og jeg ved, hvorfor du er i tvivl.
Du er bange for at gifte dig.
Fordi familien Mencía
er din familie.
Og hvis det går galt,
mister du dem.
Det giver mening.
Er det librettoen?
Nej! Den er ikke færdig.
-Hvad handler den om? -Det kan jeg ikke fortælle dig lige nu.
Santiago, du er min bedste ven.
Jeg er ikke din bedste ven. Jeg er ikke…
Santiago, vi har delt personlige ting.
Godaften.
Hvis du ikke vil sige det, er det, fordi det er sandt.
Det var ikke mig. Det var Espronceda, der sagde,
at når man er bange for, hvad man skriver,
kommer det fra hjertet.
Skæbnen må ville, vi skal være venner.
-Virkelig? -Nej.
Godnat, Santiago.
José, lad os køre.
Santiago?
Hvad skal du her?
Spille klaver.
-Du kan ikke gå ovenpå. -Jo, jeg kan. Det er livsvigtigt.
-Nej! -Det er afgørende!
Santiago, Cristina sover.
Hun hviler sig.
Sover hun?
-Hold op, Santiago. Jeg beder dig. -Stop!
-Cristina. -Du er så stædig. Stop!
Stop, jeg beder dig.
-Det skal ordnes. Det er i stykker. -Cristina.
-Jeg må tale med dig. -Hun snorksover.
Cristina? Jeg må fortælle dig noget.
Vi kan ikke gifte os.
Virkelig?
Jeg elsker dig, du elsker mig.
Men er det kærlighed med stort K?
Er han…? Er Eduardo under sengen?
-Nej. -Nej.
-Santiago… -Har I to…?
Der er ikke sket noget! Det er faktisk deres skyld!
Jeg stopper hende, før hun siger noget dumt.
Det var en fælde. Hun tvivlede. Vi ville hjælpe hende.
Jeg var usikker på hans hensigter, men vi har det på samme måde.
-Jeg elsker dig, men er ikke forelsket. -Virkelig?
Jeg holder af Eduardo, og du skal ikke passe mig og babyen…
Babyen?
Hvad sagde jeg?
Hvad? Du og jeg… Vi har aldrig…
Er du gravid?
Græder du?
Jeg er så glad!
Hvad er du ikke gået igennem? Frygten for, hvad folk ville sige.
Hvor længe…?
Hvor længe har…?
Undskyld.
Santiago.
Santiago, vent!
Intet kan retfærdiggøre det,
men du var forelsket i hende. Og hun begyndte også at få følelser.
Hun kunne ikke bære at skulle være enlig mor.
Du aner ikke, hvor meget jeg ønskede, at sandheden kom frem.
Nu kan alt være anderledes.
Tilgiv mig.
Du sagde engang,
at du ville såre mig, men…
Det her var uventet.
Han slår mig ihjel.
Så må han også slå mig ihjel.
Far må også gerne slå mig ihjel.
Hvad har du hørt?
Ikke noget, jeg ikke vidste.
Desuden,
hvornår har vi sidst lavet noget sammen?
Ja?
-Cristina har noget at fortælle dig. -Bliv hellere siddede.
Jeg ville sige… Jeg gifter mig ikke med Santiago.
Han ved det og vil heller ikke.
Sid hellere ned. Der kommer mere.
Jeg vil giftes med Eduardo.
Santiago og jeg er ikke forelskede.
-Med Eduardo er det anderledes. -Du gifter dig ikke med det fjog.
Brylluppet skal ske, far.
-Hvorfor? -Sid ned.
Nej! Hvad foregår der, Cristina?
Jeg bærer Eduardos barn.
SEKS DAGE SENERE
Frøken, i dag er din store dag.
CRISTINA OG EDUARDO HAR FORNØJELSEN AF AT INVITERE TIL BRYLLUP
Kom ind.
Nå? Hvad er dommen?
At jeg er en elendig far.
Med min karakter, mine mange rejser
og din mor, som var godheden selv.
Hvorfor prøve?
Hvis ens døtre lyver for en, fordi de er bange for en,
så er man en elendig far.
Mener du virkelig det?
Sara studerer medicin.
Carlota har en edderkop.
-Og jeg… -Du behøver ikke at gifte dig.
Hvis du ikke elsker ham.
Vi kan rejse langt væk.
Gør, hvad du vil.
Du er stadig min perfekte dame på trods af den fejl.
Det forstår du vel?
Du gør det godt, af en elendig far at være.
Elsker du virkelig den dosmer?
Kom her.
Du ser så smuk ud, min skat.
Skal vi gå ned?
Vil De gøre mig en tjeneste først?
Hvad tænker du på?
Bryllupper.
De påvirker mig altid.
En del af jobbet.
Det var en svær opgave, men De gjorde det godt. Det indrømmer jeg.
Wow! Jeg var nær besvimet!
En kompliment?
Let rumpetten.
Frøken Bianda, min datter vil gerne se Dem inden kirken.
Godmorgen, kollega.
Man siger, at liljer bringer held.
Dårskaben er lagt bag os.
-Cristina… -Mine søstre får en ny selskabsdame.
Du er den anden kvinde.
Santiago gav mig dette.
Jeg læste det i dag.
Endnu en fortiet løgn.
Der er for meget at tilgive.
Undskyld, Cristina.
Jeg er virkelig ked af det.
Vores venskab kan måske ikke reddes,
men elsker du Santiago, så læs manuskriptet.
SELSKABSDAMERNE
De må virkelig hade mig.
Jeg er et rod.
Læs manuskriptet.
Elena!
Første scene. En gade.
En selskabsdame dukker op på scenen.
Hun er, hvad man ville kalde en kvinde, der er forud for sin tid.
Kompleks, fortryllende.
En ekspert i debat og at minde os mænd om, hvor meget vi ikke ved.
Hun må ikke forelske sig, men har ingen anelse om,
hvad hun vækker i dem, som har kendt hende.
Særligt ham.
Før han mødte hende,
vidste han ikke, hvad "kærlighed" med stort K var.
Og hvad så nu?
Hvad gør man efter den smukkeste kærlighedserklæring?
Løb.
Kom så!
Afsted!
Løb, Elena!
Santiago er din! Kom så!
Afsted!
Santiago!
-Bruden og gommen længe leve! -Hurra!
Jeg stopper ham. Som i alle kærlighedshistorier.
Han stopper. Det skal han.
Stop!
Stop, De der! Stop!
Holdt!
Santiago, kom ud!
Det er bedre sådan.
Okay…
Jeg ved godt, at jeg tog fejl.
Fordi jeg er stædig, arrogant, hovmodig
og meget andet, men hvis jeg begyndte at liste det op,
ville min erklæring aldrig stoppe.
Fordi, ja, det er en kærlighedserklæring.
Jeg har løjet, især for mig selv.
Jeg ved godt, at jeg sagde, det bare var tiltrækning.
Men det er løgn.
Det er kærlighed.
Jeg lovede at afsværge det,
men alle fortjener en chance til her i livet,
og du er den eneste, der gør mig glad.
Intet svar?
Jeg havde tilgivet dig, min kære.
Hvor var det sødt.
Hvad laver du der? Jeg har travlt.
Før du rejste, ville jeg sige, at jeg har læst din libretto.
Skønt. Den er ikke færdig. Måske bliver den det aldrig.
Ser du, selskabsdamer er komplicerede karakterer.
Det passer ikke.
Vi har bare nemmere ved at finde kærligheden for andre.
Især når man har fulgt sit hjerte, og det gik galt.
Okay. Så er vi to.
Vi kan altid starte De Knuste Hjerters Klub.
Kan du give mig en chance til?
Giv hende en chance til!
En chance til?
Det betyder, at der må have været en chance inden.
Så måske var det ikke kun mig, der kyssede dig.
Og måske var det ikke kun mig, der kyssede dig tilbage.
Måske var det gensidigt, og så er du også…
Smukt, ikke sandt?
Det sørgelige er, at det kun skete i frøken Biandas fantasi.
I virkeligheden…
Han stopper.
Han stoppede ikke.
Han rejste.
En køn kærlighedshistorie.
Som minder meget om det virkelige liv, frøken Bianda.
Så nu har jeg intet arbejde
og intet hjem.
Jeg har mistet alt.
Det er uden tvivl et tilbageslag.
Men jeg må råde dig til ikke at afskrive kærligheden så hurtigt.
FORTSÆTTES
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil