‫כן, אני עדיין חושבת על המכתב.‬
‫לא ישנתי טוב. וכן, קראתי אותו.‬
‫במדריך כתוב‬ ‫שניתן להפר קודים מוסריים במידת הצורך.‬
‫אני בטוחה שחוזפינה ואדלה יסכימו.‬
‫מה כתוב שם?‬ ‫-עשית טעות של מתחילים.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫עוזרת לך.‬
‫לא.‬
‫לא, זה בטח בגלל חוסר השינה.‬
‫ולשם שינוי, אני מסכימה עם הסנובית.‬ ‫-מה זאת אומרת "סנובית"?‬
‫מה באתן לעשות, להשפיל אותי?‬
‫לא, באנו לעזור לך עם הדילמה שלך.‬
‫את צריכה לקרוע את המכתב.‬
‫חובתך כבת לוויה היא למצוא‬ ‫את המחזר הטוב ביותר, וזה סנטיאגו.‬
‫מה את מדברת?‬ ‫חובתך היא לוודא שכריסטינה תדע את האמת.‬
‫ואם, תוך כדי, זה ייתן לך הזדמנות עם הסופר…‬ ‫-אדלה!‬
‫אני רק אומרת מה שאלנה חושבת. אני טועה?‬
‫תראי, אני רק בן אדם, וסנטיאגו חשוב לי.‬
‫אבל יותר חשוב‬ ‫שכריסטינה והילד שלה יהיו בסדר.‬
‫כריסטינה לא תוכל להיות מאושרת‬ ‫עם גבר שהיא לא אוהבת.‬
‫או עם גבר שמשקר לה.‬
‫אולי הוא דובר אמת.‬
‫יש דרכים לגלות.‬
‫אז מה תעשי?‬
‫אדלה צודקת.‬
‫אני יודעת מה עליי לעשות.‬
‫היי!‬
‫כאן!‬
‫סליחה על הבלגן. צפוף פה.‬
‫ישנת כאן?‬ ‫-מאז שחזרתי מפריז.‬
‫אני לא רצוי בבית שלי.‬
‫הם מקווים שאשקול מחדש.‬ ‫אני מסרב להתחתן עם הצפרדע הזו.‬
‫אז זה נכון.‬
‫הוא אוהב אותה?‬
‫אני מתעב את עצמי‬ ‫על מה שעשיתי לכריסטינה.‬
‫הסכמתי למה שהמשפחה שלי רצתה.‬ ‫הייתי רק בובה עבורם.‬
‫אני אעמוד על שלי, גם אם לא יישאר לי דבר.‬
‫גם אם אחיה רק מתוך תקווה‬ ‫לראות שוב את כריסטינה.‬
‫זו אכן אהבה. ומהסוג הנדוש.‬
‫מה יש לך שם?‬
‫כמה יאמאס.‬
‫אפשר אחד? בבקשה.‬
‫איך אפשר להשוות את זה לבריוש? בלתי אפשרי.‬
‫אני נשבע שלא אעזוב שוב את כריסטינה. באמת.‬
‫אם את חושבת‬ ‫שהיא עדיין אוהבת אותי, תעזרי לי.‬
‫בוקר טוב.‬
‫מיס כריסטינה,‬ ‫אני רוצה לשוחח איתך על נושא רגיש.‬
‫אני לא יודעת איזה נושא רגיש יותר.‬
‫שלך?‬
‫או זה?‬
‫רק עשיתי מה שאף אחד אחר לא טרח לעשות.‬
‫לנסות להכיר אתכן.‬
‫אל תנסי להתחמק מזה במילים.‬
‫אני מחבבת אותך יותר עכשיו.‬ ‫את מרגלת. כמוני.‬
‫שקרנית פתולוגית.‬
‫מתחשק לי לסטור לך.‬
‫קדימה.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫אני לוקחת אחריות מלאה.‬
‫תוציאי את כל הכעס.‬
‫עכשיו טוב יותר?‬
‫הלוואי שלא הייתי פוגשת אותך.‬
‫זה כאב יותר מהסטירה.‬
‫- בנות הלוויה -‬
‫- שיעור מס' 8: ודאי שהגבירה מרוצה -‬
‫החוצה!‬ ‫-כל מה שעשיתי היה בשביל לעזור לך.‬
‫עליי להאמין לך כשאיבדת כל טיפת אמינות?‬
‫את בהיריון, לא אני.‬ ‫-את רוצה עוד סטירה?‬
‫אדוארדו חזר.‬
‫הוא בא לחפש אותך בזמן שיצאנו לצוד.‬
‫הוא מבקש את סליחתך.‬
‫הוא עדיין אוהב אותך.‬
‫הלכתי לבדוק שהוא דובר אמת, וזה נכון.‬
‫הוא איבד הכול.‬
‫הוריו נישלו אותו בגלל שחזר.‬ ‫-בגלל שעזב את הדוכסית הקטנה שלו.‬
‫הכול מוסבר כאן.‬
‫הוא שלח אותו לפני כמה ימים, אבל הוא אבד.‬
‫הוא מעולם לא הפסיק לאהוב אותך.‬
‫הם הכריחו אותו להתחתן,‬
‫ואני טעיתי.‬
‫טעית לגבי הרבה דברים. כן.‬
‫לא אכפת לי מאדוארדו.‬ ‫-לא נכון.‬
‫כן נכון. סנטיאגו ואני ביחד,‬ ‫ולא אכפת לי בכלל מהטיפש הזה.‬
‫עלייך לבחור במי שאת באמת אוהבת.‬ ‫חייך מונחים על הכף.‬
‫מספיק! אדוארדו שייך לעבר.‬ ‫סנטיאגו הוא ההווה שלי. סוף הסיפור.‬
‫צאי מהחדר שלי.‬
‫כן, בבקשה תשאירי אותנו לבד.‬
‫עשית את הבלתי אפשרי.‬ ‫הן סוף סוף הסכימו על משהו.‬
‫אני מקווה שה"משהו" הזה, זה לא לשנוא אותי.‬
‫הצלחת לפתור את זה?‬
‫הם יפטרו אותי, נכון? בגלל שלקחתי את המכתב.‬
‫למזלך, העבודה שלך בטוחה לחלוטין.‬
‫ומה היא תעשה? היא תישאר עם סנטיאגו?‬
‫כך זה נראה.‬
‫טוב…‬
‫זה הכי טוב לכולם.‬
‫תודה.‬
‫אני לא בטוחה שזה הכי טוב לכולם.‬
‫למה חזרתן? כבר פתרתי את הדילמה.‬
‫כי את מפורקת.‬
‫מכיוון שנתת לנו את הצורה של חברותייך,‬
‫את מוצאת נחמה בחברתנו.‬
‫אני בסדר.‬
‫מילאתי את חובתי.‬
‫את יודעת שאת לא יכולה לשקר לנו, נכון?‬
‫בסדר, אני מרגישה נורא,‬ ‫אבל לא מהסיבה שאתן חושבות.‬
‫רכבת סנטיאגו מתרחקת…‬
‫אני לא סובלת אותך.‬ ‫-גם אני לא.‬
‫את יודעת שכריסטינה אוהבת אדוארדו.‬
‫היא אמרה לא. מה עוד אני יכולה לעשות?‬
‫לא לשבת בחיבוק ידיים?‬ ‫אם את רוצה את סנטיאגו, תילחמי עליו.‬
‫את כזאת אנוכית. אל תשימי לב.‬ ‫היא השפעה נוראית.‬
‫עדיף על להיות משעממת.‬ ‫-מספיק!‬
‫עשיתי טעויות, אבל לא אעדיף את אושרי‬ ‫על פני זה של כריסטינה והילד שלה.‬
‫לא תוכלי לארגן מפגש קטן?‬
‫באמת, אני לא רוצה לשמוע אתכן!‬
‫אני לא מבינה למה אתן נראות‬ ‫כמו חוזפינה ואדלה.‬
‫אתן בכלל לא כמוהן.‬
‫לא?‬
‫לא. זה ברור שאת הטובה, ואת הרעה.‬
‫אולי זה מה שאת חושבת.‬ ‫אבל אם ב"רעה", את מתכוונת ל"חכמה"…‬
‫בוקר טוב.‬
‫קמתי מוקדם כדי להודות לך על אתמול,‬ ‫אבל כבר הלכת.‬
‫זה היה בוקר עמוס.‬
‫הנה.‬
‫החלטתי לא להשתמש בה.‬
‫לא יכולתי. המחווה מראה כמה אכפת לך ממני.‬
‫כמה מתחשב מצדך.‬
‫אני רק מקווה‬ ‫שנמצא תאריך להמשיך מאיפה שהפסקנו.‬
‫בהחלט.‬
‫מה לגבי…‬
‫אף פעם?‬
‫סליחה?‬
‫הלכת לבית העבוט של מנואל סלגדו,‬
‫ואז לזה של איסמאל קסאדו,‬ ‫לכל החנויות בעיר.‬
‫רציתי לבחון אותך, ואכזבת אותי.‬
‫אתה חסר לב.‬
‫חשבת שלא אגלה?‬ ‫-את ממש שחקנית.‬
‫עדיף מאשר להיות שקרן.‬
‫אדליטה, זה היה שקר לבן.‬
‫הייתי זקוק לכסף הזה כדי שנתעשר.‬
‫אבל לא הציעו לי על זה פרוטה.‬
‫את האישה הראשונה שבאמת אכפת לי ממנה.‬
‫אתה מחבב אותי כי אני חמודה, מקסימה וכנה…‬
‫כל מה שאתה לא.‬
‫את נתת לי את הסיכה כדי שאמכור אותה.‬
‫אדליטה!‬ ‫-שום "אדליטה".‬
‫איבדת אותי לתמיד.‬
‫לעזאזל איתך.‬
‫הוא כבר שבר לך את הלב.‬
‫וזה לקח רק כמה ימים.‬
‫הוא ממשיך להתעלות על עצמו.‬
‫ראיתי אתכם מתנשקים.‬
‫אני מבטיחה לך…‬
‫את מתכוונת לפטר אותי?‬
‫כן, אם לא תשברי את זה. קדימה.‬
‫תוציאי את זה.‬
‫בכל הכוח! קדימה!‬
‫תזרקי! יופי!‬
‫כל הכבוד.‬
‫נפלא. את מרגישה טוב יותר? רגועה יותר?‬
‫כן? עכשיו, בואו נראה אם אוכל לחשוב‬ ‫על משהו שיעזור לך לשכוח את הטיפש הזה.‬
‫תודה, גברת פקיטה.‬
‫תודה שדאגת לי ותודה על מי שאת.‬
‫יקירתי, לא.‬
‫את תגרמי לי לבכות, יקירתי. לא.‬
‫אם יש משהו שלמדתי,‬
‫זה שהאהבה יכולה להגיע מהמון מקומות.‬
‫לא רק מגבר.‬
‫לא רק מגבר. בסדר?‬
‫אומרים שדון פדרו‬ ‫זרק אותו מהבית באיומי אקדח.‬
‫אלוהים. מי היה מעלה על דעתו?‬
‫בואו נסמוך על הגאווה של כריסטינה‬ ‫שהיא תעמיד אותו במקום.‬
‫אנחנו צריכים לדאוג לסנטיאגו,‬ ‫לא לחברה שלך, נכון?‬
‫איך הוא ודאי מרגיש?‬
‫חסר ביטחון.‬
‫מאוים.‬
‫בכל זאת, אדוארדו הוא אהבתה הראשונה.‬
‫נכון, חוזפינה?‬
‫מה?‬
‫את שקטה מאוד. חשבת על ההצעה שלי?‬
‫אתה באמת רוצה אותי כאחראית משק הבית שלך?‬
‫כולם חושבים שאני מוזר.‬
‫אבל אני מעדיף לחשוב על עצמי‬ ‫כאדם עם ראש פתוח.‬
‫הנורמות שמגבילות את החברה שלנו‬ ‫הן אבסורדיות. לא כך?‬
‫עבור מיס כריסטינה, ממר אספינוסה.‬
‫זה הרביעי.‬
‫קחי אותם מכאן. אני לא רוצה שבתי תראה.‬
‫אני יודעת שאדוארדו חזר.‬
‫ואני יודעת שהוא דיבר איתך.‬ ‫-אני לא מבינה מה הרווחת מלהסתיר את זה.‬
‫לא אמרתי מילה.‬
‫אל תחפש את מי להאשים, אבא.‬ ‫אני יודעת שניסית לחסוך ממני כאב.‬
‫אני רואה שלא הצלחתי.‬
‫לא אכפת לי מאדוארדו. הוא שייך לעבר.‬
‫שלום.‬
‫סנטיאגו! טוב לראות אותך!‬
‫כן. זה יום מקסים.‬
‫חמים ושטוף שמש.‬
‫מה קורה איתך?‬
‫ידידי סבסטיאן קרבחאל יצא לבלות אתמול.‬
‫והוא ישן עד מאוחר.‬
‫אז הבוס שלי כל כך כעס עליו,‬
‫שתנחשו מי נוסע ליריד העולמי בליסבון?‬
‫אתה מסקר את זה? באמת?‬
‫ברכותיי. קח אותי איתך.‬
‫קרלוטה…‬
‫זו הזדמנות נפלאה.‬
‫בלשון המעטה. הפורטוגזית שלי קצת חלודה.‬
‫אבל יש לי זמן לשפר אותה.‬
‫אני אצטרך לכתוב דיווחים יומיים‬ ‫במשך החודשיים שאהיה שם, אז…‬
‫אמרת חודשיים?‬
‫כן.‬
‫שום דבר לא הולך כמו שצריך!‬
‫חודשיים!‬
‫את יודעת איזו בטן תהיה לי כשהוא יחזור?‬
‫זה הכול?‬
‫מה עוד?‬ ‫-איפה המכתב?‬
‫אני מכירה אותך מספיק טוב‬ ‫כדי לדעת שאת משקרת. איפה החבאת אותו?‬
‫זרקתי אותו.‬
‫בטח.‬
‫אז לא קראת אותו?‬
‫לא, לא קראתי אותו.‬
‫תני לי את המכתב, כריסטינה.‬
‫ניסיתי להיפטר ממנו, בחיי.‬
‫כן, אני רואה. זה בלתי קריא.‬ ‫אבל איך את קוראת את זה?‬
‫אני יודעת את זה בעל פה.‬
‫צדקתי, עדיין יש לך רגשות כלפיו.‬
‫אז מה? רק בגלל שהוא שלח לי מכתב,‬ ‫אני צריכה לסלוח לו?‬
‫זה מה שאת רומזת?‬
‫הוא ילד, ואני לא יכולה להקים איתו משפחה.‬
‫מה אם הוא יעזוב שוב?‬
‫חוץ מזה,‬ ‫אני לא יכולה לעשות את זה לסנטיאגו. הוא…‬
‫הוא נפלא.‬
‫כן.‬
‫אבל זה גם לכל החיים.‬ ‫ואני חייבת להסכים עם אלנה.‬
‫אל תדברי על הבוגדת הזאת.‬ ‫מה את היית עושה?‬
‫אני? אני הייתי נותנת למדע להדריך אותנו.‬
‫בואי ננתח את הנתונים האמפיריים.‬ ‫אדוארדו נאה מאוד.‬
‫הוא בא ממשפחה טובה מאוד,‬ ‫ויש לו השכלה מצוינת.‬
‫הנתונים מצביעים על כך שהוא מציאה מעולה.‬
‫והוא גם היה הראשון שלך, אז…‬
‫שרה!‬
‫אל תהיי כזאת מהוגנת.‬ ‫עובדות הן עובדות. הוא הכניס אותך להיריון.‬
‫והוא עזב. הוא נטש אותי.‬
‫הוא היה קורבן של הנסיבות, והוא השיב מלחמה.‬
‫מאוחר. הוא השיב מלחמה מאוחר מדי.‬
‫סנטיאגו, לעומת זאת, הוא… שונה.‬
‫אבל בכל זאת מושך. הוא למד ו…‬
‫הוא חבר שלי. הוא היה שם בשבילי,‬ ‫והוא תמיד אהב אותי.‬
‫חוץ ממתי שהוא לא היה בטוח‬ ‫בגלל האישה האחרת.‬
‫זה נכון.‬
‫המדע לא יעזור לנו!‬
‫אהבה היא לא רציונלית!‬
‫אז, כריסטינה, את מי את אוהבת בכל ליבך?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫סליחה. לא ידעתי שכריסטינה‬ ‫תקבל כל כך קשה את היעדרותי.‬
‫היא שמחה בשבילך.‬
‫יש לי תחושה שהדמעות שלה נובעות ממשהו אחר.‬
‫אדוארדו חזר. ידעת?‬
‫לא.‬
‫אתה מודאג?‬
‫הבת שלי מעמידה פנים שהיא אדישה,‬ ‫אבל אף אדם בעל גאווה לא יוכל לסבול זאת.‬
‫אני מבין.‬
‫אני חושב שאנחנו זקוקים לפתרון קיצוני יותר.‬
‫שינוי אווירה. ליסבון היא עיר יפהפייה.‬
‫אני לא חושב שזה הולם, עם כל הכבוד, אבל…‬
‫גם אם מיס ביאנדה תהיה איתנו…‬ ‫-לא.‬
‫לא אתן לכריסטינה לנסוע איתך בלי נישואים.‬ ‫גם אם מדובר בך.‬
‫דון פדרו, התכוונתי להתקדם לאט.‬
‫זה לא שבר את ליבך לראות אותה ככה?‬
‫כן.‬
‫כן, לעולם לא אפגע בכריסטינה.‬
‫לעולם לא אסלח לעצמי.‬
‫זה עבר מאישה לאישה במשפחתי.‬
‫קח כמה זמן שתצטרך.‬
‫תמצא את המילים הנכונות.‬
‫אתה מומחה בזה.‬
‫מיס ביאנדה.‬
‫עוד לא ראיתי אותך היום.‬
‫היה בוקר עמוס.‬
‫תסלחו לי בבקשה,‬
‫אני אלך.‬
‫יש לי הרבה עבודה.‬
‫תודה.‬
‫נתתי לו את טבעת הנישואים של אשתי.‬
‫אנחנו צעד אחד‬ ‫מההצלחה הראשונה שלך בבית הזה.‬
‫ברכותיי.‬
‫אם תסלח לי…‬
‫מה?‬
‫אפשר גם לבכות דמעות של אושר.‬
‫אם כריסטינה מאושרת, אז גם אני מאושרת.‬
‫מיס ביאנדה.‬
‫חשבתי שאתן לא מדברות איתי.‬
‫זו הפסקת אש.‬ ‫אני זקוקה לעזרתך. העניינים מסתבכים ו…‬
‫את מתכוונת להצעה.‬
‫איזו הצעה?‬
‫אביך נתן לסנטיאגו את הטבעת של אימך.‬
‫מה?‬
‫לא, אסור שזה יקרה. כריסטינה מלאת ספקות.‬
‫כריסטינה הבהירה‬ ‫שהיא רוצה להיות עם סנטיאגו.‬
‫בזמן שהיא קוראת בלי הפסקה‬ ‫את המכתב של אדוארדו! לא. תראי.‬
‫צדקת. זה עלול להפוך לטרגדיה יוונית של ממש.‬
‫מה אם היא תגיד לא?‬
‫סנטיאגו המסכן! זה יעשה ממנו צחוק!‬ ‫לא, אסור לנו לתת לזה לקרות.‬
‫כריסטינה צריכה להחליט‬ ‫לפני שהוא יציע נישואים.‬
‫מיס ביאנדה, אני זקוקה לעזרתך.‬
‫מה נוכל לעשות כדי לגרום לה… להיות בטוחה?‬
‫אחותך מתעבת אותי. עדיף שלא אתערב.‬
‫כי את פחדנית.‬ ‫-לא, היא מנסה לא להיות צבועה.‬
‫זה לא מגיע לילד המסכן הזה.‬
‫טוב, זה נכון.‬
‫עודדת אותו לעשות את הצעד הראשון.‬
‫זה לא הוגן כלפיו. זה לא הוגן.‬
‫מסכן, אלנה.‬
‫בדיוק מה שהייתי צריכה!‬ ‫ששתיכן תסכימו על משהו.‬
‫אלנה! לא ענית לי.‬
‫מה?‬ ‫-למה את לא מתערבת?‬
‫זו יכולה להיות דרך לכפר על הטעויות שלך,‬ ‫במובן מסוים.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫זה קצת קיצוני.‬
‫אבל זה יכול לעבוד.‬
‫מר טורס!‬
‫מר טורס! תודה, חוסה!‬
‫מר טורס, אתה כזה חמקמק. עבר המון זמן.‬
‫לא מספיק, מסתבר.‬
‫רוצה לשתות משהו?‬
‫זה אחר צהריים מושלם‬ ‫להפוך לחברים בלב וברפש.‬
‫"בלב ובנפש."‬ ‫-סליחה?‬
‫זה "בלב ובנפש", לא "בלב וברפש". זה…‬
‫אני ממהר. אני אזוז. סליחה.‬
‫הייתי אומר שזה סימן.‬
‫אני אעזור לך.‬
‫בבקשה.‬
‫מר טורס.‬
‫בבקשה. אבסינת.‬
‫הבאתי לך גם טבק ומקטרת.‬
‫אתה מכיר היטב את כל הקלישאות על סופרים.‬
‫איזה יום נהדר.‬
‫פינצ'רת את הצמיג, נכון?‬
‫לא! אני פשוט דואג לך‬ ‫עכשיו כשמר אספינוסה חזר.‬
‫אין לו סיכוי.‬
‫אלה חדשות נפלאות.‬
‫אבל עדיין לא החלטתי.‬
‫אבסינת, אמרת?‬
‫מה את עושה פה?‬
‫הייתי צריכה לדבר איתך.‬
‫אני רואה את זה בפנים שלך.‬
‫קמילו, נכון? את מחבבת אותו.‬
‫בואי נגיד שהתחלתי לראות בו‬ ‫כמה מעלות שלא ראיתי קודם.‬
‫מי היה מאמין?‬
‫שתי האחיות חולות מרוב אהבה.‬
‫חולות אהבה? למה?‬
‫אמרת לי שהוא מסתכל עליי.‬
‫וזה נכון.‬
‫אבל הקשר שלכם כל כך מסובך,‬ ‫ששלי נראה כמו משחק ילדים לעומתו.‬
‫מיס שרה, יש לך דקה?‬
‫מה אתה עושה פה?‬ ‫-כריסטינה, את נראית מדהים.‬
‫נחשות! שרה!‬
‫כריסטינה, אפשר לדבר?‬
‫כריסטינה, בבקשה עצרי לרגע.‬ ‫כריסטינה, תקשיבי לי.‬
‫כריסטינה, תקשיבי לי!‬
‫המשפחה שלי רימתה אותי.‬ ‫-קראתי את המכתב שלך.‬
‫ויתרתי על הכול למענך.‬ ‫לא אכפת לי! כי אני רואה אותנו יחד!‬
‫אין לי בית, אין לי משפחה. בבקשה, כריסטינה!‬
‫תפתחו!‬ ‫-אני אוהב אותך.‬
‫כריסטינה, אני אוהב אותך. אני אמות בלעדייך!‬
‫יופי! עכבר אחד פחות.‬ ‫-זו הטינה שלך מדברת, לא הלב.‬
‫אני אוהבת את סנטיאגו. אני מתחתנת איתו.‬
‫איך את מתחתנת עם החובבן הזה‬ ‫אם את אוהבת אותי?‬
‫לא! מה חשבת?‬
‫שאבכה בגללך במשך שנים?‬
‫שאתה יכול לחזור לכאן כאילו כלום לא קרה?‬ ‫שזה יהיה אותו דבר?‬
‫אני מצטער.‬
‫מאוחר מדי.‬ ‫-לא.‬
‫לא, כריסטינה. רגע. תסתכלי עליי.‬
‫כריסטינה.‬
‫את מסתכלת עליי,‬ ‫ואני עדיין רואה קצת מאותה אהבה.‬
‫תני לי להראות לך‬ ‫כמה אני מתחרט על זה, בבקשה.‬
‫אני נשבע שאגרום לך אושר.‬
‫תני לי הזדמנות.‬
‫בבקשה.‬
‫תנשק אותי.‬
‫לנשק אותך?‬
‫תנשק אותי, ואני אוכיח שלא אכפת לי ממך.‬
‫קדימה, תעשה את זה!‬
‫רואה? שום פרפרים. עכשיו צא החוצה!‬
‫הפתעת אותי!‬ ‫לא ציפיתי לזה. זו לא הייתה נשיקה טובה.‬
‫תעשה את זה שוב. לא אכפת לי.‬
‫שום דבר.‬
‫פעם אחרונה? אם זה לא יעבוד, אני אלך.‬
‫אני לא יודע מה עוד לעשות.‬
‫טוב, בטח שיש לי משהו לספר לך.‬
‫אני יודע שיש לך ספקות.‬ ‫ואני יודע למה יש לך ספקות.‬
‫אתה מפחד להתחתן.‬
‫כי משפחת מנסיה…‬
‫היא המשפחה שלך.‬
‫ואם זה ישתבש, טוב…‬
‫אתה תאבד אותם.‬
‫זה הגיוני.‬
‫זה הליברית?‬
‫לא! זה לא גמור.‬
‫אבל על מה זה?‬
‫אני לא יכול לספר לך עכשיו.‬ ‫אני לא יכול לספר לך.‬
‫סנטיאגו, אתה החבר הכי טוב שלי.‬
‫אני לא החבר הכי טוב שלך. אני לא…‬
‫סנטיאגו, שיתפנו זה את זה בדברים אישיים.‬
‫לילה טוב.‬
‫אם אתה לא מספר לי, זה בגלל שזה נכון.‬
‫זה לא הייתי אני. זה היה אספרונסדה שאמר…‬
‫שכשאדם מפחד ממה שכותבים,‬
‫זה בא מהלב.‬
‫בסופו של דבר,‬ ‫הגורל בטח רוצה שנהיה חברים.‬
‫באמת?‬ ‫-לא.‬
‫לילה טוב, סנטיאגו.‬
‫חוסה, בוא נזוז.‬
‫סנטיאגו?‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫באתי לנגן בפסנתר.‬
‫סנטיאגו, אתה לא יכול לעלות.‬ ‫-אני כן. זה חשוב. זה הכרחי.‬
‫לא!‬ ‫-זה גורלי!‬
‫סנטיאגו, כריסטינה ישנה.‬
‫היא נחה.‬
‫היא ישנה?‬
‫סנטיאגו, בחייך. בבקשה.‬ ‫-תפסיק!‬
‫כריסטינה.‬ ‫-אתה כזה עקשן. עצור!‬
‫עצור, בבקשה. סנטיאגו.‬
‫צריך לתקן את זה. זה שבור.‬ ‫-כריסטינה.‬
‫אני צריך לדבר איתך.‬ ‫-היא ישנה כמו בול עץ.‬
‫כריסטינה? אני חייב לומר לך משהו.‬
‫אני לא יכול להתחתן איתך.‬
‫באמת?‬
‫כי אני אוהב אותך, את אוהבת אותי.‬
‫אבל האם זו אהבה אמיתית?‬
‫הוא…? אדוארדו מתחת למיטה?‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫סנטיאגו…‬ ‫-אתם…?‬
‫לא קרה כלום! הכול באשמתן, האמת!‬
‫אני אעצור אותה‬ ‫לפני שהיא תגיד משהו שהיא לא צריכה.‬
‫זו הייתה מלכודת. היא לא הייתה בטוחה‬ ‫מה היא מרגישה. רצינו לעזור לה.‬
‫לא הייתי בטוחה בכוונותיו,‬ ‫אבל אני מרגישה כמוך.‬
‫אני אוהבת אותך, אבל אני לא מאוהבת בך.‬ ‫-באמת?‬
‫אני אוהבת את אדוארדו,‬
‫ואתה לא צריך לקחת על עצמך‬ ‫את הטיפול בי ובתינוק…‬
‫התינוק?‬
‫מה אמרתי?‬
‫מה? את ואני… אנחנו לא…‬
‫את בהריון?‬
‫אתה בוכה?‬
‫אני כל כך מאושר.‬
‫אני לא יכול לדמיין מה עברת.‬ ‫הפחד ממה שאנשים יגידו. סליחה!‬
‫ממתי?‬
‫ממתי את…?‬
‫אני מצטערת.‬
‫סנטיאגו.‬
‫סנטיאגו, חכה!‬
‫אני יודעת ששום דבר שאגיד לא יצדיק את זה…‬
‫אבל היית מאוהב בה.‬ ‫והיא התחילה לפתח רגשות כלפיך.‬
‫היא לא יכלה לשאת את השערורייה‬ ‫של להיות אם יחידנית.‬
‫אין לך מושג כמה רציתי שכל האמת תצא לאור,‬ ‫שאוכל לשים סוף לכל ה…‬
‫אבל עכשיו הדברים יכולים להיות שונים.‬
‫תסלח לי.‬
‫את פעם…‬
‫אמרת שתפגעי בי, אבל…‬
‫לא חשבתי שזה יהיה ככה.‬
‫הוא יהרוג אותי.‬
‫אז הוא יצטרך להרוג גם אותי.‬
‫אני רוצה שאבא יהרוג גם אותי.‬
‫מה בדיוק שמעת?‬
‫שום דבר שלא ידעתי כבר הרבה זמן.‬
‫חוץ מזה,‬
‫מתי הייתה הפעם האחרונה שעשינו משהו יחד?‬
‫כן?‬
‫כריסטינה רוצה לספר לך משהו.‬ ‫-במקומך הייתי נשארת לשבת.‬
‫מה שאני רוצה לספר לך זה ש…‬ ‫אני לא מתחתנת עם סנטיאגו.‬
‫הוא יודע, וגם הוא לא רוצה.‬
‫כדאי שתשב. זה עוד לא נגמר.‬
‫אני אתחתן עם אדוארדו.‬
‫סנטיאגו ואני לא מאוהבים.‬
‫אבל עם אדוארדו, זה שונה.‬ ‫-את לא מתחתנת עם האידיוט הזה.‬
‫אתה לא מבין. החתונה חייבת להתקיים, אבא.‬
‫למה?‬ ‫-אתה לא רוצה לשבת?‬
‫לא! מה קרה, כריסטינה?‬
‫אני בהריון עם הילד של אדוארדו.‬
‫- כעבור שישה ימים -‬
‫מיס, זה היום הגדול שלך.‬
‫- היום הגדול -‬
‫- כריסטינה ואדוארדו‬ ‫מתכבדים להזמינכם לחתונתם -‬
‫יבוא.‬
‫נו? מה אתה אומר?‬
‫ובכן, שאני אבא נורא.‬
‫עם האופי שלי, הנסיעות שלי,‬
‫ואימא שלך שהיא כולה מתיקות.‬
‫למה לנסות בכלל?‬
‫אבל אם הבנות שלך ישקרו לך‬ ‫כי הן מפחדות ממך,‬
‫אז אתה אבא נורא.‬
‫אתה באמת חושב ככה?‬
‫שרה לומדת רפואה.‬
‫לקרלוטה יש עכביש מחמד.‬
‫ואני, טוב…‬
‫את לא חייבת להתחתן.‬
‫אם את לא אוהבת אותו, אל תתחתני.‬
‫אנחנו יכולים לנסוע… רחוק.‬
‫לעשות מה שתרצי.‬
‫את לא תפסיקי להיות‬ ‫הגברת המושלמת שלי בגלל טעות.‬
‫את מבינה את זה, נכון?‬
‫בתור אבא נורא, הולך לך מעולה.‬
‫את באמת אוהבת את הראש כרוב הזה?‬
‫בואי הנה.‬
‫מתוקה, את נראית יפהפייה.‬
‫שנרד למטה?‬
‫קודם כול, תעשה לי טובה?‬
‫מה את עושה?‬
‫חתונות.‬
‫הן תמיד מציפות אותי.‬
‫סיכון מקצועי.‬
‫זו הייתה משימה קשה,‬ ‫אבל עשית עבודה טובה. ייאמר לזכותך.‬
‫וואו! אני עלולה להתעלף.‬
‫זו הייתה מחמאה?‬
‫תזיזי את הישבן שלך.‬
‫מיס ביאנדה, בתי רוצה לראות אותך‬ ‫לפני שנלך לכנסייה.‬
‫בוקר טוב, חברתי לעבודה.‬
‫אומרים שחבצלות מביאות מזל טוב.‬
‫נפטרנו מהרע.‬
‫כריסטינה, אני רוצה…‬ ‫-לאחיות שלי תהיה בת לוויה חדשה.‬
‫את היית האישה האחרת.‬
‫סנטיאגו השאיר את זה כאן לפני כמה ימים.‬
‫לא פתחתי את זה עד היום.‬
‫עוד שקר שלא התוודית עליו בפניי.‬
‫יש יותר מדי דברים לסלוח עליהם.‬
‫אני כל כך מצטערת, כריסטינה.‬
‫אני באמת מצטערת.‬
‫לא בטוח שהחברות שלנו ניתנת לתיקון,‬
‫אבל אם יש לך רגשות כלפי סנטיאגו,‬ ‫קראי את כתב היד.‬
‫- בנות הלוויה -‬
‫את בטח שונאת אותי.‬
‫אני הרוסה.‬
‫תקראי את כתב היד.‬
‫אלנה!‬
‫"סצנה ראשונה. תפאורה, רחוב.‬
‫"על הבמה מופיעה הדמות של בת הלוויה.‬
‫"היא מה שנקרא בימינו אישה שהקדימה את זמנה.‬
‫"מורכבת, מרתקת.‬
‫"מומחה בוויכוחים ובלהזכיר לנו, הגברים,‬
‫"כמה עוד יש לנו ללמוד.‬
‫"למרות שאסור לה להתאהב,‬ ‫היא לא יכולה לדמיין‬
‫"מה היא מעוררת בכל אלה שהעזו להכיר אותה.‬
‫"במיוחד בו.‬
‫"כי עד שהוא פגש אותה,‬
‫"הוא לא ידע מהי אהבה אמיתית."‬
‫ומה עכשיו?‬
‫מה עושים אחרי ששומעים‬ ‫את הצהרת האהבה היפה ביותר בחייך?‬
‫רוצי.‬
‫קדימה!‬
‫רוצי, אלנה!‬
‫סנטיאגו שלך! קדימה!‬
‫קדימה!‬
‫סנטיאגו!‬
‫הידד לחתן ולכלה!‬
‫הידד!‬
‫אני אעצור אותו.‬ ‫יהיה בסדר. כמו בכל סיפורי האהבה.‬
‫הוא יעצור. הוא חייב.‬
‫עצור!‬
‫עצור שם! עצור!‬
‫עצור!‬
‫סנטיאגו, צא החוצה!‬
‫טוב, עדיף ככה.‬
‫טוב…‬
‫אני יודעת שטעיתי.‬
‫כי אני עקשנית, יהירה, מתנשאת,‬
‫והרבה דברים אחרים, שאם אתחיל למנות אותם,‬
‫לעולם לא אסיים את ההצהרה הזאת.‬
‫כי כן, זו הצהרת אהבה.‬
‫אני יודעת ששיקרתי, במיוחד לעצמי.‬
‫ואני יודעת שאמרתי לך שזו הייתה רק משיכה.‬
‫אבל זה לא נכון.‬
‫זו אהבה.‬
‫ואני יודעת שנשבעתי להימנע מזה,‬
‫אבל אני מניחה‬ ‫שלאנשים מגיעה הזדמנות שנייה בחיים…‬
‫ואתה היחיד שעושה אותי מאושרת.‬
‫אתה לא עונה?‬
‫אני אסלח לך, יקירתי.‬
‫כמה נפלא, יקירתי.‬
‫מה את עושה שם, מיס ביאנדה? אני ממהר.‬
‫בעיקרון, לפני שעזבת,‬ ‫רציתי להגיד לך שקראתי את הליברית שלך.‬
‫נפלא. טוב, זה לא גמור.‬ ‫אני לא יודע אם אסיים את זה.‬
‫העניין הוא שבנות לוויה הן…‬ ‫דמויות קצת מסובכות, את מבינה?‬
‫זה לא נכון.‬
‫פשוט קל לנו יותר למצוא אהבה‬ ‫עבור אחרים מאשר עבור עצמנו.‬
‫במיוחד אחרי שהקשבת לליבך וזה לא הסתדר.‬
‫בסדר. זה נכון לגבי שנינו.‬
‫תראה, תמיד אפשר לפתוח‬ ‫את מועדון הלבבות השבורים.‬
‫אתה יכול לתת לי הזדמנות נוספת?‬
‫תן לה עוד הזדמנות!‬
‫עוד הזדמנות?‬
‫טוב. זה אומר שבטח הייתה הזדמנות ראשונה.‬
‫אז אולי לא רק אני נישקתי אותך.‬
‫ואולי לא רק אני נישקתי אותך בחזרה.‬
‫אז אולי זה היה הדדי, וככה גם את…‬
‫יפה, נכון?‬
‫העניין העצוב הוא‬ ‫שזה קרה רק בדמיונה של מיס ביאנדה.‬
‫במציאות…‬
‫הוא יעצור.‬
‫הוא לא עצר.‬
‫הוא נסע.‬
‫איזה מין סיפור אהבה זה?‬
‫סיפור שדומה מאוד לחיים האמיתיים,‬ ‫מיס ביאנדה.‬
‫אז עכשיו אין לי עבודה…‬
‫ואין לי בית.‬
‫איבדתי הכול.‬
‫אין ספק שזה מכשול.‬
‫אבל אם יורשה לי לתת עצה,‬ ‫לא הייתי מוותר כל כך מהר על אהבה.‬
‫- המשך יבוא -‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬