Még mindig a levélen töprengek.
Nem aludtam jól. És igen, elolvastam.
A kézikönyv szerint szükség esetén áthághatók az erkölcsi szabályok.
Josefina és Adela biztosan egyetértenének.
- Hogy mi áll benne? - Kezdő hibát követtél el.
Te mit keresel itt?
Segíteni jöttünk.
Nem.
Ez a kialvatlanság miatt van.
Ez egyszer egyetértek a prűd hölgyikével.
„Prűd hölgyike”?
A földbe akartok döngölni?
Segíteni akarunk megoldani a dilemmádat.
Tépd szét azt a levelet!
A legjobb udvarlót kell megtalálnod, az pedig Santiago.
Nem. El kell mondanod Cristinának az igazat.
És ha így még esélyt is kapsz az íróval…
- Adela! - Azt mondom, amit Elena gondol. Tévedek?
Ember vagyok, és Santiago fontos nekem. De Cristina és a gyereke még fontosabb.
Cristina nem lehet boldog azzal, akit nem szeret.
De egy hazuggal sem.
Talán igazat mond.
Ki lehet deríteni.
Mit fogsz tenni?
Adelának igaza van.
Tudom, mit kell tennem.
Hahó!
Itt vagyok!
Elnézést a rumliért! Kevés a hely.
- Itt alszik? - Amióta visszatértem.
Kiűztek a saját házamból.
Hátha feladom. De én el nem veszem azt a békazabálót.
Tehát igaz.
Tényleg szereti?
Szégyellem, amit Cristinával tettem. Belementem abba, amit a családom akart.
A bábjuk voltam. De most kitartok. Akkor is, ha nincs semmim.
Akkor is, ha csak remélhetem, hogy újra látom Cristinát.
Ez tényleg szerelem. Méghozzá a nyálas fajta.
Mi van önnél?
Egy kis yemas.
Kérhetek egyet? Legyen szíves!
A briós nem versenyezhet ezzel. Esélye sincs.
Esküszöm, soha többé nem hagyom el Cristinát.
Ha ön szerint még mindig szeret, segítsen!
Jó reggelt!
Cristina kisasszony, meg kellene vitatnunk egy kényes témát.
Nem tudom, melyik a kényesebb.
Az öné
vagy ez.
Csak elvégeztem azt a munkát, amit más nem.
Megismertem önöket.
Ezt meg se próbálja kimagyarázni!
Most még jobban kedvelem. Ön is kém, akárcsak én.
Ön beteges hazudozó.
Szörnyen szeretném felpofozni.
Akkor tegye!
- Mi? - Mi?
Vállalom a felelősséget.
Adja ki a dühét!
Most jobb?
Bár soha ne találkoztunk volna!
Ez jobban fájt, mint a pofon.
IFJÚ HÖLGYEK KÉZIKÖNYVE
8. LECKE: TEDD BOLDOGGÁ AZ ÚRNŐDET
- Menjen innen! - Csak jót akartam.
Teljesen hiteltelenné vált.
- Ön az állapotos, nem én. - Én is felpofozzam, Elena?
Eduardo visszatért.
Felkereste önt, amikor vadászni voltunk.
A bocsánatára vágyik.
Most is szereti.
Utánajártam, hogy igaz-e, és az.
Mindenét elvesztette.
- A szülei kitagadták. - Amiért elhagyta a hercegnőjét.
Ebben minden benne van.
Pár napja küldte, de elveszett.
Mindvégig szerette önt.
A családja kényszerítette,
én pedig tévedtem.
Sok mindenben tévedett.
- Nem érdekel Eduardo. - Nem igaz.
De. Santiago a párom. Az a bolond nem jelent nekem semmit.
Azt kell választania, akit igazán szeret. Az ön élete a tét.
Elég! Eduardo a múltam, Santiago pedig a jelenem. Ennyi.
Távozzon!
Hagyjon magunkra minket!
Elérte a lehetetlent. Végre egyetértenek valamiben.
Remélem, nem abban, hogy gyűlölnek.
Sikerült megoldania?
- Elbocsátanak, igaz? A levél miatt. - Szerencsére nincs veszélyben az állása.
És mit fog tenni a leány? Santiagóval marad?
Úgy fest.
Nos…
mindenkinek így a legjobb.
Köszönöm.
Mindenkinek így a legjobb? Nem biztos.
Miért jöttetek vissza? Már megoldódott a dilemma.
Mert összeomlottál.
A barátnőid képében jelenünk meg, mert megnyugtat a társaságunk.
Semmi bajom.
- Megtettem, amit kellett. - Nekünk hiába hazudsz, ugye tudod?
Jó. Szörnyen érzem magam, de nem azért, amire gondoltok.
A Santiago-vonat elhúz…
- Ki nem állhatlak. - Én sem.
Cristina szereti Eduardót.
Nemet mondott. Mi mást tehetnék?
Például ne ülj karba tett kézzel! Ha akarod Santiagót, küzdj érte!
Olyan önző vagy! Ne is figyelj rá! Nagyon rossz hatással van rád.
- Te meg unalmas vagy. - Elég!
Sok hibát követtem el, de Cristina és a gyereke az első.
- Nem tudnál… - Esetleg…
Hallani sem akarom!
Nem érem, miért az ő képükben jelentetek meg. Nem hasonlítotok rájuk.
Nem?
Nem. Nyilván te vagy a jó, te pedig a rossz.
Te talán így gondolod. De ha a rosszat úgy érted, hogy okos…
Jó reggelt!
Korán keltem, hogy megköszönjem a tegnapit, de már elment.
Mozgalmas reggelem volt.
Tessék!
Mégsem használom.
Képtelen voltam rá. Bebizonyította, milyen nagyra tart.
Milyen figyelmes!
Remélem, valamikor folytathatjuk, amit elkezdtünk.
Hogyne.
Mondjuk
soha?
Tessék?
Elment Manuel Salgado és Ismael Casado zálogházába, sőt, lényegében az összesbe.
Próbára tettem, és csalódást okozott.
Szívtelen.
- Azt hitte, nem jövök rá? - Micsoda színésznő ön!
- Jobb, mintha hazug lennék. - Adelita, ez csak füllentés volt.
Kellett az a pénz, hogy meggazdagodjunk. De egy fillért sem ajánlottak érte.
Ön az első nő, aki igazán fontos nekem.
Azért kedvel, mert imádni való, bájos és őszinte vagyok…
Önnel ellentétben.
Ön adta a brosst, hogy adjam el.
- Adelita! - Ne hívjon így!
Örökre elveszített.
Menjen a pokolba!
Máris összetörte a szívedet.
Csak néhány nap kellett hozzá.
Folyton alulmúlja önmagát.
Láttalak titeket csókolózni.
Esküszöm, hogy…
El fog bocsátani?
Csak ha nem töröd össze ezt. Gyere!
Add ki magadból!
Teljes erőből! Csináld!
Dobd le! Nagyszerű!
Ügyes voltál!
Csodás. Jobban érzed magad? Megnyugodtál?
Igen? Megpróbálok kitalálni valamit, ami segít elfelejteni azt a bolondot.
Köszönöm, Doña Paquita.
- Hogy gondoskodik rólam, és jó ember. - Ne, kedvesem!
Meg fogsz ríkatni, drágám. Ne!
Ha valamit, akkor azt megtanultam,
hogy a szeretet sok forrásból érkezhet.
Nem csak egy férfitól.
Nem csak egy férfitól. Érted?
Azt mondják, hogy Don Pedro fegyverrel kergette ki a házából.
Jóságos ég! Ki hitte volna?
Bízzunk abban, hogy Cristina elküldi a pokolba!
Santiago miatt kellene aggódnunk, nem a barátnője miatt, nemde?
Vajon mit érezhet?
Bizonytalanságot.
Ijedtséget.
Hisz Eduardo az első szerelme.
Igaz, Josefina?
Tessék?
Nagyon csendben van. A javaslatomon rágódik?
Komolyan engem akar házvezetőnőnek?
Mindenki különcnek tart.
De én inkább széles látókörűnek mondanám magam.
Abszurdak a társadalmi normák, amelyek korlátoznak minket, nem gondolják?
Cristina kisasszonynak jött Espinosa úrtól.
Ez már a negyedik.
Vigye innen! Meg ne lássa a leányom!
Tudom, hogy Eduardo visszatért, és hogy beszélt önnel.
Nem értem, miért titkolta el előlünk.
Nem én voltam.
Ne keressen bűnbakot, apám! Tudom, hogy meg akart kímélni.
Látom, nem sikerült.
Nem érdekel Eduardo. Ő már a múlté.
Jó napot!
Santiago! Örülök, hogy látlak!
Igen. Gyönyörű napunk van.
Meleg és napos.
Mi ütött beléd?
A barátom, Sebastián Carvajal tegnap a városban szórakozott, és elaludt.
A főnököm pedig úgy megharagudott rá,
hogy kit küld a lisszaboni világkiállításra?
Te fogsz tudósítani? Tényleg?
Gratulálok! Vigyél magaddal!
Carlota…
Ez egy csodálatos lehetőség.
Finoman szólva. Bár a portugáltudásom kissé rozsdás.
De van időm felfrissíteni.
Két hónapon át folyamatosan napi jelentéseket kell írnom, szóval…
Két hónapon át?
Igen.
Csupa rossz dolog történik velem! Két hónap!
Tudod, mekkora lesz a hasam addigra?
Csak ez a baj?
- Mi más lenne? - Hol van a levél?
Ismerlek annyira, hogy tudjam, ha hazudsz. Hová dugtad?
Kidobtam.
Hogyne.
El sem olvastad?
Nem, nem olvastam el.
Add ide a levelet, Cristina!
Megpróbáltam megsemmisíteni.
Azt látom. Olvashatatlan. Hogy tudod elolvasni?
Kívülről tudom.
Igazam volt. Nem tetted túl magad rajta.
És? Bocsássak meg neki, csak mert írt egy levelet?
Erre célzol?
Gyerek még! Nem alapíthatok vele családot. Mi lesz, ha megint elmegy?
Egyébként sem tehetem ezt Santiagóval, mert…
Mert ő csodálatos.
Az.
De ez életre szóló döntés. Egyet kell értenem Elenával.
Szóba se hozd azt az árulót! Te mit tennél?
Én? Hagynám, hogy a tudomány felvilágosítson.
Elemezzük az empirikus adatokat! Eduardo igen jóképű.
Jó családból származik, és kitűnő oktatást kapott.
Az adatokból ítélve remek választás.
És tegyük hozzá, neked ő volt az első, ami…
Sara!
Ne légy ilyen prűd! Ez tény. Teherbe ejtett.
Majd fogta magát, és elhagyott.
A körülmények áldozata. De tett ellene.
Későn. Későn tett ellene.
Santiago viszont egészen más.
De ő is ugyanolyan vonzó. Tanult és…
A barátom. Számíthatok rá, és mindig is szeretett.
Bár elbizonytalanodott.
Ez igaz.
A tudomány nem fog segíteni!
A szerelem nem racionális!
Akkor mondd el, Cristina, hogy kit szeretsz tiszta szívből!
Nem tudom.
Elnézést! Meglep, hogy Cristinát így megviseli a távozásom híre.
Örül az örömödnek.
Úgy érzem, más oka van a könnyeinek.
Eduardo visszatért. Tudtad?
Nem.
Aggódik emiatt?
A leányom közömbösnek mutatkozik, de ez mindenki büszkeségét bántaná.
Igen.
Drasztikusabb megoldást kell keresnünk.
Környezetváltásra van szükség. Lisszabon gyönyörű város.
Nem tartom helyénvalónak. Elnézést, de…
- Bianda kisasszonnyal sem… - Nem.
Nem hagynám, hogy Cristina veled tartson, ha nem házasodtok össze.
Don Pedro, én úgy terveztem, hogy szép lassan haladunk.
Nem bántott, hogy ilyennek láttad?
De.
De. Soha nem akarnám megbántani Cristinát.
Örökké haragudnék magamra.
Ez nőről nőre szállt a családomban.
Gondold át nyugodtan! Keresd meg a megfelelő szavakat!
Ebben jártas vagy.
Bianda kisasszony!
Ma még nem is láttam.
Hektikus reggelem volt.
Ha megbocsát,
mennem kell.
Sok a dolgom.
Köszönöm.
Odaadtam neki a nejem gyűrűjét.
Egy lépésre vagyunk az első sikerünktől.
Gratulálok!
Ha megbocsát…
Mi az?
Örömkönnyek is léteznek.
Ha Cristina boldog, akkor én is.
Bianda kisasszony!
Mégis szóba állnak velem?
Kössünk fegyverszünetet! Segítenie kell. Bonyolódnak a dolgok, és…
A leánykérésre céloz.
Mire?
- Santiago megkapta az anyjuk gyűrűjét. - Mi?
Nem! Ezt nem engedhetjük. Cristina tele van kételyekkel.
Cristina megmondta, hogy Santiagót akarja.
Eduardo levelét olvasgatja. Nem. Figyeljen!
Igaza volt. Ebből valóságos görög tragédia lehet.
Mi lesz, ha nemet mond?
Szegény Santiago! Bolonddá tenné! Ezt nem hagyhatjuk.
Döntenie kell, mielőtt megkéri a kezét.
Bianda kisasszony, segítenie kell.
Mit tehetünk, hogy döntésre jusson?
A nővére megvet engem. Jobb, ha nem folyok bele.
- Mert gyáva vagy. - Nem. Próbál nem álszent lenni.
Az a szegény fiú nem ezt érdemli.
Nos, ebben igaza van.
Te bátorítottad az első lépésre.
Ez nem igazságos vele szemben.
Szegény ember!
Más sem hiányzott, mint hogy egyetértsetek valamiben!
Elena! Nem válaszolt.
- Hogy? - Miért nem folyik bele?
Ezzel valamelyest jóvátehetné a hibáit.
Van egy ötletem.
Kissé merész.
De működhet.
Torres úr! Köszönöm, José!
Torres úr, önt nehéz elcsípni. Olyan régen találkoztunk.
De mégsem elég régen.
Nem iszunk egy italt?
Itt a remek alkalom, hogy kiderüljön, egy húron perdülünk-e.
- „Pendülünk.” - Hogy?
„Egy húron pendülünk”, nem „perdülünk”.
Sietek. Mennem kell. Bocsásson meg!
Szerintem ez egy jel.
Hadd segítsek!
Kérem!
Torres úr!
Voilà! Abszint.
Dohányt és pipát is hoztam.
Ön aztán ismeri az írós kliséket.
De szép nap a mai!
Ön szúrta ki a gumit, igaz?
Dehogy! Csak aggódom önért. Most, hogy Espinosa úr visszatért.
Esélye sincs ellenem.
Ez csodálatos hír.
De még nem döntöttem.
Abszintot mondott?
Mit csinálsz itt?
Beszélni akartam veled.
Látom az arcodon.
Camilóról van szó, ugye? Tetszik neked.
Mondjuk úgy, hogy feltűntek olyan tulajdonságai,
amiket korábban nem vettem észre.
Ki hitte volna?
Mindkettőnket kínoz a szerelem.
Kínoz? Miért?
Te mondtad, hogy észrevett.
Ez így is van.
De az enyém eltörpül a ti bonyolult kapcsolatotok mellett.
Sara kisasszony, van egy perce?
- Mit keresel itt? - Cristina, gyönyörű vagy.
Árulók! Sara!
Cristina, beszélhetnénk?
Cristina, állj meg egy pillanatra! Figyelj rám!
Cristina, hallgass meg!
- A családom átvert. - Olvastam.
Mindent feladtam érted. De nem baj! Melletted vagyok önmagam.
Nincs otthonom, nincs családom. Kérlek!
- Kinyitni! - Szeretlek.
Szeretlek! Nélküled meghalnék!
- Nem kár érted. - A harag beszél belőled.
- Szeretem Santiagót. Nőül vesz. - A firkász? De engem szeretsz!
Nem! Mit hittél? Hogy évekig fogok sírni utánad?
Hogy visszajöhetsz, mintha mi sem történt volna?
Sajnálom.
- Már késő. - Nem.
Nem, Cristina. Várj! Nézz rám!
Cristina!
Látom a szemedben, hogy még szeretsz.
Hadd bizonyítsam be, mennyire sajnálom! Esküszöm, boldoggá teszlek.
Adj egy esélyt!
Kérlek!
Csókolj meg!
Jól hallottam?
Igen. Bebizonyítom, hogy nem érdekelsz.
Gyerünk, csináld!
Látod? Semmi bizsergés. Kifelé!
Megleptél. Nem számítottam rá. Nem volt jó csók.
Hát csókolj meg újra!
Semmi.
Még egy utolsót? Ha az sem lesz jó, elmegyek.
Nem tudom, mit tegyek még.
El kell mondanom neked valamit.
Tudom, hogy kételyeid vannak. És azt is tudom, hogy miért.
Félsz megnősülni.
Mert a Mencía család
a te családod.
És ha rosszul sül el,
elveszíted őket.
Logikus.
Az ott a librettó?
Ne! Még nincs kész.
De miről szól?
Még nem árulhatom el. Nem mondhatom el.
Santiago, te vagy a legjobb barátom.
Nem vagyok a legjobb barátod. Nem…
Santiago, bizalmas dolgokat osztottunk meg egymással.
Jó éjszakát!
Ha nem mondod meg, az azért van, mert igaz.
Nem én mondtam, hanem Espronceda,
hogy ha félünk attól, amit írunk,
akkor jön szívből.
A sors mégis azt akarja, hogy barátok legyünk.
- Igazán? - Nem.
Jó éjszakát, Santiago!
José, induljunk!
Santiago?
Mit keresel itt?
Zongorázni jöttem.
- Santiago, nem mehetsz fel. - De. Fontos. Létfontosságú.
- Nem! - Kardinális kérdés!
Santiago, Cristina alszik.
Pihen.
Alszik?
- Santiago, gyere vissza! Kérlek! - Állj!
- Cristina! - Oly makacs vagy! Állj!
Kérlek, állj meg!
- Meg kell javítani. Elromlott. - Cristina!
- Beszélnünk kell! - Úgy alszik, mint a bunda.
Cristina! El kell mondanom valamit.
Nem vehetlek nőül.
Tényleg?
Mert bár szeretlek, és te is szeretsz engem,
biztosan nagybetűs szerelem ez?
Az ott… Eduardo az ágy alatt?
- Nem. - Nem.
- Santiago… - Ti ketten…?
Nem történt semmi. Az egész az ő hibájuk!
Közbevágok, mielőtt elszólná magát.
Csapda volt. Cristina bizonytalankodott, és segíteni akartunk.
Nem voltam biztos a szándékaiban, de úgy érzek, mint te.
- Szeretlek, de nem vagyok szerelmes. - Tényleg?
Eduardo fontos nekem,
és nem akarom a nyakadba varrni a kicsit…
A kicsit?
Nem megmondtam?
Tessék? De hiszen mi… soha…
Állapotos vagy?
Te sírsz?
Olyan boldog vagyok!
Mit élhettél át! Az a rettegés, hogy mit fognak szólni! Bocsáss meg!
Mióta…
Mégis mióta…
Sajnálom.
Santiago!
Santiago, várj!
Tudom, hogy erre nincs indok,
de szerelmes voltál Cristinába, és ő is kezdett beléd szeretni.
Képtelen lett volna elviselni azt a botrányt.
Nem is sejted, mennyire szerettem volna elárulni az igazat.
De most már más a helyzet.
Bocsáss meg!
Egyszer…
azt mondtad, bántani fogsz…
de nem hittem, hogy így.
Meg fog ölni.
Akkor engem is meg kell ölnie.
Szeretném, ha engem is megölne.
Pontosan mit hallottál?
Semmi olyat, amit ne tudnék régóta.
Egyébként is,
mikor csináltunk legutóbb együtt valamit?
Igen?
- Cristina mondani akar valamit. - Inkább üljön vissza!
Arról van szó, hogy nem megyek hozzá Santiagóhoz.
Ő már tudja, és ő sem akarja.
Jobb lesz, ha leül. Még nincs vége.
Hozzámegyek Eduardóhoz.
Santiago és köztem nincs szerelem.
- Eduardóval más a helyzet. - Nem mész hozzá ahhoz a féleszűhöz.
Nem érti. Meg kell esküdnünk.
- Miért? - Nem akar leülni?
Nem! Mi történt, Cristina?
Eduardo gyermekét várom.
HAT NAPPAL KÉSŐBB
Kisasszony, ma van a nagy napja.
A NAGY NAP
CRISTINA ÉS EDUARDO ÖRÖMMEL MEGHÍVJÁK AZ ESKÜVŐJÜKRE
Tessék!
Nos? Mit gondol?
Hogy szörnyű apa vagyok.
A jellemem és az utazásaim miatt, no meg azért, mert anyád egy tündér volt.
Miért próbálkozzak?
De ha a lányaim hazudnak nekem, mert félnek tőlem,
tényleg szörnyű apa vagyok.
Tényleg így gondolja?
Sara orvosnak tanul.
Carlota kapott egy pókot.
Én pedig…
Nem kell férjhez menned.
Ha nem szereted, ne tedd!
Elmehetünk… messzire.
Amit csak akarsz.
Egyetlen hiba miatt nem leszel kevésbé tökéletes nő.
Ezt tudod, ugye?
Egy szörnyű apához képest jól csinálja.
Tényleg szereted azt a félnótást?
Ölelj át!
Gyönyörű vagy, kislányom.
Lemegyünk?
Előbb kérhetek egy szívességet?
Nagyon elkalandozott.
Az esküvő műve.
Mindig elérzékenyülök tőlük.
Szakmai ártalom.
Nehéz feladat volt, de ügyesen megoldotta, meg kell hagyni.
Hűha! Mindjárt elájulok!
Ez bók volt?
Emelje fel a hátsóját!
Bianda kisasszony, a leányom látni kívánja a templom előtt.
Jó reggelt, kolléganő!
A liliom állítólag szerencsét hoz.
Túl vagyunk minden rosszon.
- Cristina… - A húgaim új gardedámot kapnak.
Ön volt a másik nő.
Santiago itt hagyta ezt.
Csak ma nyitottam ki.
Újabb hazugság öntől.
Túl sokat kellene megbocsátani.
Nagyon sajnálom, Cristina.
Őszintén sajnálom.
A barátságunk már nem hozható helyre,
de ha érez valamit Santiago iránt, olvassa el!
IFJÚ HÖLGYEK KÉZIKÖNYVE
Biztosan gyűlöl.
Katasztrófa vagyok.
Olvassa el!
Elena!
Első jelenet. Helyszín: egy utca.
A színpadon megjelenik a gardedám.
Olyan nő, akire azt mondják, hogy megelőzte a korát.
Összetett és lenyűgöző.
Pergő nyelvével emlékeztet minket arra, hogy mennyit kell még tanulnunk.
Bár számára tilos a szerelem, el sem tudja képzelni,
mit ébreszt fel azokban, akik meg merik ismerni.
Főként őbenne.
Aki, amíg meg nem ismerte, nem tudta, milyen az a nagybetűs szerelem.
Most hogyan tovább?
Mihez kezdjek életem legszebb szerelemi vallomásával?
Fuss!
Menj!
Hajrá!
Fuss, Elena!
Santiago a tiéd! Menj!
Menj!
Santiago!
- Éljen az ifjú pár! - Éljen!
Megállítom. Sikerrel. Mint minden szerelmi történetben.
Meg fog állni. Meg kell állnia.
Álljon meg!
Megállni!
Santiago, gyere ki!
Nem baj. Jobb is így.
Figyelj…
Tudom, hogy tévedtem.
Mert makacs vagyok, öntelt és gőgös,
és még sok minden, amiket ha elkezdenék felsorolni,
soha nem érnék a vallomás végére.
Mert ez egy szerelmi vallomás.
Tudom, hogy hazudtam, főleg magamnak.
És tudom, hogy azt mondtam, ez csak vonzalom. De ez nem igaz.
Ez szerelem.
És bár megígértem, hogy lemondok róla,
azt hiszem, az emberek megérdemelnek még egy esélyt,
és te vagy az egyetlen, aki boldoggá tesz.
Nem válaszolsz?
Én megbocsátanék, kedvesem.
Jaj, de szép vagy!
Mit keresel itt? Sietek.
Mielőtt elmentél, el akartam mondani, hogy elolvastam a librettódat.
Csodás. Nincs kész, és talán soha nem is lesz.
Ugyanis a gardedámok kissé bonyolult jellemek.
Ez nem igaz.
Csak könnyebben találunk szerelmet másnak, mint magunknak.
Főleg, ha a szívünket követjük, és nem jól sül el.
Akkor már ketten vagyunk.
Megalapíthatnánk az Összetört Szívek Klubját.
Adnál nekem még egy esélyt?
Adj neki még egy esélyt!
Még egy esélyt?
Értem. Ez azt jelenti, hogy már volt egy esély.
Tehát talán nem csak én csókoltalak meg.
És talán nem is csak én csókoltam vissza.
Lehet, hogy kölcsönös volt, és te is…
Csodás, ugye?
De sajnos ez csak Bianda kisasszony képzeletében történt meg.
A valóságban…
Meg fog állni.
Nem állt meg.
Elment.
Miféle szerelmi történet ez?
Olyan, ami nagyon hasonlít a való életre, kisasszony.
Nincs sem állásom,
sem otthonom.
Mindent elvesztettem.
Kétségtelen, hogy ez visszalépés.
De ha adhatok egy tanácsot, ne mondjon le ilyen hamar a szerelemről!
FOLYTATJUK
A feliratot fordította: Gribovszki Réka