Jag tänker fortfarande på brevet.
Jag sov dåligt. Och ja, jag har läst det.
Enligt handboken får moralkoder brytas om nödvändigt.
Josefina och Adela skulle säkert instämma.
-Vad det stod? -Du har gjort ett nybörjarmisstag.
Vad gör du här?
Vi vill hjälpa dig.
Nej… Det här måste bero på sömnbristen.
Ovanligt nog instämmer jag med fröken Pryd.
"Fröken Pryd?"
-Kom ni för att förödmjuka mig? -För att hjälpa dig med dilemmat.
Du borde riva brevet.
Din plikt är att finna den bästa friaren och det är Santiago.
Nej, din plikt är att berätta sanningen för Cristina.
Då kan du få en chans med författaren.
-Adela! -Jag säger bara vad Elena tänker.
Jag är mänsklig och gillar Santiago. Men viktigast är Cristina och barnet.
Cristina blir inte lycklig med en hon inte älskar.
-Eller en som ljuger för henne. -Han är kanske ärlig.
Det går att ta reda på.
Vad tänker du göra?
Adela har rätt.
Jag vet vad jag måste göra.
Hallå!
Här borta!
Ursäkta röran. Droskan är trång.
-Har ni sovit här? -Sedan jag återvände.
Jag är inte välkommen hem.
De hoppas jag ska ge efter och gifta mig med fransyskan.
Så det är sant.
Han älskar henne?
Jag skäms för vad jag gjorde mot Cristina.
Jag var bara en spelbricka i min familjs planer.
Jag vägrar, även om det kostar mig allt. Bara jag får chansen att se Cristina igen.
Det är visst kärlek. Den smöriga sorten.
Vad har ni där?
Några yemas.
Kan jag få en? Snälla.
Brioche kan inte mäta sig med det här. Inte alls!
Jag svär att aldrig lämna Cristina igen.
Om ni tror att hon älskar mig än, hjälp mig.
God morgon.
Jag vill diskutera en känslig sak med er, Cristina.
Vilken är känsligast?
Din?
Eller den här?
Jag gjorde vad ingen annan besvärade sig att göra: lära känna er.
Försök inte linda in det.
Jag gillar er mer nu. Ni är en spion, som jag.
Ni är mytoman.
Jag har lust att örfila er.
Varsågod.
-Va? -Va?
Jag erkänner min skuld.
Få utlopp för ilskan.
Känns det bättre?
Jag önskar att vi aldrig träffats.
Det sved mer än örfilen.
HANDBOK FÖR DAMER
LEKTION ÅTTA GÖR DAMEN GLAD
-Ut! -Jag gjorde det för att hjälpa er.
Ni har förlorat all trovärdighet.
-Det är inte jag som är gravid. -Vill ni ha en örfil till?
Eduardo är tillbaka.
Han kom och sökte er när ni var och jagade.
Han vill att ni förlåter honom. Han älskar er ännu.
Jag gick för att bekräfta. Det är sant.
Han har förlorat allt.
-Han har gjorts arvlös. -För att han lämnade sin hertiginna.
Brevet förklarar allt.
Det kom på villovägar.
Han slutade aldrig älska er.
De tvingade honom. Jag hade fel.
Ni hade fel om mycket.
-Jag bryr mig inte om Eduardo. -Lögn.
Santiago och jag är ihop. Den idioten betyder inget för mig.
Ni måste välja den ni verkligen älskar. Det är ert liv det handlar om.
Nog! Eduardo är då, Santiago är nu. Slutdiskuterat!
Ut ur mitt rum.
Var god och lämna oss ifred.
Ni har lyckats med det omöjliga. De är äntligen ense om något.
Förhoppningsvis inte om att hata mig.
Har ni lyckats lösa det?
Jag får sparken, eller hur? För att jag tog brevet.
Er anställning är säker.
Vad tänker hon göra? Stannar hon hos Santiago?
Det verkar så.
Nåja… Det blir bäst för alla så.
Tack.
Är det verkligen bäst för alla?
Varför är ni två tillbaka? Jag har ju löst dilemmat.
För att du är ett vrak.
Du gav oss dina vänners skepnad och finner tröst i vårt sällskap.
Jag mår bra. Jag har gjort min plikt.
Du vet väl att du inte kan ljuga för oss?
Okej då, jag mår hemskt. Men inte av det skäl ni tror.
-Santiago-tåget lämnar stationen… -Jag står inte ut med dig.
Cristina har känslor för Eduardo.
Hon nekade. Vad mer kan jag göra?
Sluta rulla tummarna? Vill du ha Santiago får du kämpa.
Du är så självisk! Lyssna inte, hon är ett dåligt inflytande.
-Hellre det än tråkmåns. -Nog!
Jag har begått misstag, men min glädje går inte före Cristina och barnet.
-Kan du inte… -Du kunde…
Jag vill inte höra det!
Varför ser ni ut som Josefina och Adela? Ni är inte alls som dem!
Inte?
Nej. Du är uppenbarligen den goda och du den stygga.
Det är din åsikt. Fast om du med "stygg" menar "smart"…
God morgon.
Jag ville tacka er för igår men ni hade redan gått.
Morgonen har varit fullspäckad.
Här.
Jag ska inte använda den. Jag kunde inte. Gesten visar att ni håller av mig.
Vad omtänksamt.
Kan vi bestämma en dag då vi kan fortsätta där vi slutade?
Absolut.
Vad sägs om…aldrig?
Ursäkta?
Ni gick till varenda pantbank i hela stan.
Jag ville sätta er på prov och ni svek mig.
Ni är hjärtlös.
-Trodde ni inte att jag skulle få veta? -Vilken skådespelerska ni är.
Hellre det än lögnare.
Adelita, det var en vit lögn.
Jag behövde pengarna för att göra oss rika men de erbjöd inte en spänn för den.
Ni är den första jag verkligen bryr mig om.
Ni gillar mig för att jag är söt, charmig och ärlig…
Allt ni inte är.
Det var ni som bad mig sälja den.
-Adelita! -Sluta kalla mig det.
Ni har förlorat mig för gott.
Dra åt skogen.
Han har redan krossat ditt hjärta. Och det tog bara några dagar.
Han överträffar sig själv.
Jag såg er två kyssas.
Jag lovar er…
Tänker ni avskeda mig?
Bara om ni inte krossar den här.
Ut med ilskan.
Ordentligt! Kom igen!
Krossa den! Bra!
Duktig! Underbart. Mår du bättre? Mer avslappnad?
Ja? Låt se om jag kan komma på något som hjälper dig glömma den där idioten.
Tack, doña Paquita. För att ni tar hand om mig och är den ni är.
Nej, gumman. Nu får du mig att också börja gråta.
Om det är något har lärt mig under alla år
så är det att kärlek kan komma från många håll.
Inte bara från en man.
Inte bara från en man. Okej?
Det sägs att don Pedro jagade bort honom med en pistol.
Milde tid. Vem kunde ha trott det?
Hoppas att Cristinas stolthet avvisar honom.
Det är väl Santiago vi bör oroa oss för och inte er väninna?
Tänk hur han måste känna sig. Osäker, hotad…
Eduardo är ju hennes första kärlek. Inte sant, Josefina?
Va?
Ni har varit väldigt tyst. Har ni övervägt mitt förslag?
Vill ni verkligen ha mig som husmor?
Alla tycker att jag är excentrisk.
Men jag ser mig själv som öppensinnad.
Normerna som styr samhället är absurda. Tycker ni inte?
Åt señorita Cristina, från señor Espinosa.
-Det är den fjärde. -Lägg den bland resten. Hon får inte se.
Jag vet att Eduardo är tillbaka och att ni samtalade.
Vad tjänade ni på att dölja det?
Jag har inte sagt nåt.
Klandra inte någon, far. Jag vet att ni försökte skydda mig.
Jag lyckades visst inte.
Jag bryr mig inte om Eduardo. Han är glömd.
Hej.
Santiago! Vad kul att se dig!
Detsamma. Det är en underbar dag. Solig och varm.
Vad har flugit i dig?
Min vän Sebastián Carvajal festade igår och försov sig i morse.
Chefen blev så arg, så gissa vem som ska till världsutställningen i Lissabon?
Ska du bevaka den? På riktigt?
-Grattis. Får jag följa med? -Carlota…
-Det är en storslagen möjlighet. -Milt sagt.
Min portugisiska är lite rostig men jag hinner fräscha upp den.
Jag måste skriva dagliga reportage de två månaderna jag är där, så…
Sa du två månader?
Ja.
Allt går fel!
Två månader!
Vet du hur stor magen kommer att vara då?
Är det allt?
-Vad mer? -Var är brevet?
Jag känner dig och vet när du ljuger. Var har du gömt det?
Jag kastade det.
Visst.
Så du läste det inte?
Nej, jag läste det inte.
Ge mig brevet, Cristina.
Jag har försökt förstöra det.
-Jag ser det. Hur kan du läsa… -Jag memorerade det.
Jag hade rätt. Du har känslor för honom.
Och? Ska jag förlåta honom bara för att han skrev ett brev?
Jag kan inte bilda familj med honom. Tänk om han drar igen?
Och jag kan inte göra så mot Santiago. Han är…
Underbar.
Det är han.
Men valet gäller livet ut och jag måste hålla med Elena.
Nämn inte den förrädaren. Vad skulle du göra?
Jag? Jag skulle låta vetenskapen välja. Låt oss analysera empiriska data.
Eduardo är mycket stilig. Han är av fin börd och välutbildad.
Detta pekar på att han är ett gott parti. Och han var din första, så…
Sara!
Var inte så pryd. Fakta är fakta. Han gjorde dig havande.
Sen drog han. Han övergav mig.
Han var tvungen, och vägrade.
Han vägrade för sent.
Santiago däremot är…annorlunda.
-Men ändå attraktiv. Han är lärd och… -Min vän.
Han har alltid funnits där och älskat mig.
-Fast han velade över en annan kvinna. -Sant.
Vetenskapen är ingen hjälp! Kärlek är inte rationellt!
Så vem säger hjärtat att du älskar?
Jag vet inte.
Jag visste inte att Cristina skulle ta det så hårt.
Hon är glad för din skull. Jag tror att tårarna beror på något annat.
-Visste du att Eduardo är tillbaka? -Nej.
Är ni orolig?
Hon låtsas vara oberörd men ingens stolthet kan tåla det.
Jag förstår.
Vi behöver nog en mer drastisk lösning.
Ett miljöombyte. Lissabon är en vacker stad.
Inget illa menat, men jag finner det olämpligt.
-Även om señorita Bianda ledsagar… -Nej.
Cristina åker inte iväg med någon utan att vara gift. Inte ens med dig.
Jag tänkte ta saker och ting i lugn takt.
Sved det inte att se henne storma ut?
Jo.
Jag skulle aldrig såra Cristina. Jag kunde inte förlåta mig själv.
Den har gått i arv bland släktens kvinnor.
Ta den tid du behöver.
Finn rätt ord.
Du är ju expert på det.
Señorita Bianda.
-Jag har inte sett er idag. -Det har varit en jäktig morgon.
Om ni ursäktar. Jag måste bege mig.
Arbetet kallar.
Tack.
Jag gav honom min frus vigselring. Snart har ni nått er första framgång här.
Gratulerar.
Om ni ursäktar…
Vad?
Man kan gråta av glädje också.
Är Cristina lycklig är jag det med.
Señorita Bianda.
Pratar ni ännu med mig?
Vapenvila. Jag behöver er hjälp. Det börjar bli komplicerat och…
Ni menar frieriet.
Vilket frieri?
-Han gav Santiago er mors ring. -Va?
Nej, det kan vi inte tillåta. Cristina är full av tvivel.
Hon klargjorde att hon valt Santiago.
Hon kan inte sluta läsa Eduardos brev. Ni hade rätt. Det blir en grekisk tragedi.
Tänk om hon säger nej?
Det skulle göra Santiago till åtlöje. Vi kan inte tillåta det.
Hon måste bestämma sig innan han friar.
Jag behöver er hjälp. Hur får vi henne att bestämma sig?
Hon avskyr mig. Det är bäst att jag inte lägger mig i.
-För du är en ynkrygg. -Hon vill bara inte vara en hycklare.
-Pojkstackaren förtjänar inte det här. -Det har hon rätt i.
Du lockade honom att ta första steget. Det är inte rättvist mot honom.
Den stackaren.
Just vad jag behöver! Att ni två är ense om nåt!
Elena! Varför svarar ni inte?
-Va? -Varför undviker ni det här?
Det är chans för er att gottgöra era misstag.
Jag har en idé.
Den är lite extrem.
Men den kan funka.
Señor Torres!
Señor Torres! – Tack, José.
Ni är så svår att få tag på. Det var så länge sedan.
-Inte länge nog, tydligen. -Vad sägs om ett glas?
Den perfekta eftermiddagen att bli som fler och långhalm.
-Ler och långhalm. -Va?
"Ler och långhalm", inte "fler och långhalm"…
Jag har bråttom. Ursäkta mig.
Det är vad jag kallar ett tecken.
Jag hjälper er.
Varsågod.
Señor Torres.
Voilà. Absint.
Jag har även med tobak och pipa.
Ni kan era författarklyschor.
Vilken härlig dag.
Ni punkterade däcket, inte sant?
Nej! Jag är bara orolig för er nu när señor Espinosa är tillbaka.
Han har inte en chans.
-Vilka underbara nyheter! -Men jag har inte bestämt mig än.
Sa ni absint?
Vad gör du här?
Jag ville prata med dig.
Kan jag se det på dig. Camilo, va? Du gillar honom.
Låt oss bara säga att jag har börjat se vissa dygder hos honom jag inte såg förut.
Vem kunde ha anat det här? Båda systrarna har kärleksbekymmer.
Bekymmer? Du sa att han tittar på mig.
Det gör han.
Men er situation är så komplicerad att min verkar enkel.
Señorita Sara, har ni en minut?
-Vad gör du här? -Du ser strålande ut.
Förrädare! Sara!
Cristina, kan vi prata? Snälla, lyssna på mig.
Cristina, lyssna på mig!
-Min familj… -Jag har läst brevet!
Jag har offrat allt för dig för jag ser inget annat liv!
-Jag har inget hem, ingen familj. Snälla! -Öppna!
Jag älskar dig, Cristina. Jag skulle dö utan dig.
-En råtta mindre! -Det är ilskan som talar.
-Jag älskar Santiago. Vi ska giftas. -Den murveln? Du älskar ju mig!
Nej! Vad trodde du? Att jag skulle sörja dig i åratal?
Att du kunde komma tillbaka som om inget hänt?
Jag är ledsen.
-Det är för sent. -Nej.
Vänta, Cristina. Se på mig, Cristina.
Än ser jag lite kärlek i dina ögon.
Låt mig visa hur mycket jag ångrar mig. Jag lovar att göra dig lycklig.
Ge mig en chans.
Snälla.
Kyss mig.
Kyssa dig?
Jag ska visa att jag inte älskar dig. Kom igen!
Ser du? Inga fjärilar. Ut!
Du överrumplade mig. Det blev ingen bra kyss!
Försök igen då.
Inget.
Ett sista försök? Funkar det inte så går jag.
Bättre kan jag inte.
Givetvis har jag något att berätta.
Jag vet att du är kluven, och varför.
Du är rädd för att gifta dig.
För familjen Mencía…är din familj.
Och går det fel…så förlorar du dem.
Logiskt.
Det är logiskt.
Är det librettot?
Nej, det är inte färdigt!
-Men vad handlar det om? -Det kan jag inte berätta.
-Santiago, du är min bästa vän. -Det är jag inte. Jag är inte…
Vi har berättat personliga saker för varandra.
God kväll.
Om du inte berättar betyder det att det är sant.
Det var Espronceda som sa
att när man är rädd för det man skriver
kommer det från hjärtat.
Ödet måste vilja se oss som vänner.
-På riktigt? -Nej.
God natt, Santiago.
José, dags att bege oss.
-Santiago? -Vad gör ni här?
Jag vill spela piano.
-Ni får inte gå upp där uppe. -Jo, det är viktigt.
-Nej! -Det är av yttersta vikt!
Cristina sover.
Hon vilar.
Sover hon?
-Snälla, sluta, Santiago. -Stanna!
-Cristina! -Vad envis du är. Sluta!
Snälla, sluta.
-Det är tyvärr sönder. -Cristina!
-Vi behöver prata! -Hon sover som en stock.
Cristina, jag måste berätta en sak.
Vi kan inte gifta oss.
Inte?
För jag älskar dig, och du mig.
Men är det kärleken med stort K?
Är… Ligger Eduardo under sängen?
-Nej. -Nej.
-Santiago… -Höll ni två på att…
Inget hände. Allt är faktiskt deras fel!
Jag stoppar henne innan hon säger nåt dumt.
Det var en fälla. Vi ville hjälpa henne bestämma sig.
Jag var osäker på hans avsikter men jag känner som du.
-Jag älskar dig men är inte kär. -På riktigt?
Jag gillar Eduardo och du ska inte behöva ta hand om mig och barnet…
Barnet?
Vad var det jag sa?
Va? Du och jag har aldrig…
Är du gravid?
Gråter du?
Jag är så lycklig!
Vad du måste ha genomlidit! Rädslan för vad folk skulle tycka. Förlåt!
Sen när… Sen när är du…?
Förlåt.
Santiago.
Vänta, Santiago!
Jag vet att det inte kan ursäktas.
Men du var kär i henne och hon började få känslor för dig.
Hon kunde inte utstå skandalen att bli ensam mor.
Du anar inte hur jag önskat att sanningen skulle komma fram.
Men nu kan det bli annorlunda.
Förlåt mig.
Du sa en gång…
…att du skulle såra mig.
Men jag väntade mig inte det här.
-Han kommer att döda mig. -Då får han döda mig med.
Far får gärna döda mig med.
-Vad exakt har du hört? -Inget jag inte redan visste sen länge.
Och dessutom… när gjorde vi sist något ihop?
Kom in.
-Cristina vill säga en sak. -Ni bör nog sätta er igen.
Jag vill säga… Jag tänker inte gifta mig med Santiago.
-Han vet och vill inte heller. -Bäst att ni sätter er. Det kommer mer.
Jag ska gifta mig med Eduardo.
Santiago och jag är inte förälskade.
-Med Eduardo är det annorlunda. -Du gifter dig inte med den knölen.
-Bröllopet måste bli av, far. -Varför då?
-Ska ni inte sätta er ner? -Nej! – Vad har hänt?
Jag bär Eduardos barn.
SEX DAGAR SENARE
Señorita, idag är er stora dag.
DEN STORA DAGEN
NI ÄR HÄRMED VÄLKOMNA TILL CRISTINA OCH EDUARDOS BRÖLLOP
Kom in.
Nå? Hur lyder domen?
Att jag är en usel far.
Med mitt lynne, mina affärsresor, och er mor som var godheten själv…
Varför ens försöka?
Ljuger ens döttrar för en är de rädda för en.
Då är man en usel far.
Tycker ni verkligen det?
Sara studerar medicin, Carlota har en spindel som husdjur…
-Och jag… -Du behöver inte gifta dig.
Inte om du inte älskar honom.
Vi kan resa…långt bort.
Gör vad du vill.
Du slutar inte vara min perfekta dam efter ett misstag.
Det vet du väl?
För att vara en usel far gör ni bra ifrån er.
Älskar du verkligen den knölen?
Kom hit.
Älskling, du är så vacker.
Ska vi gå?
Får jag be er om en tjänst först?
Vad sitter ni här för?
Bröllop… De gör mig alltid så sentimental.
Det tillhör jobbet.
Er uppgift var svår, men ni lyckades väl. Det måste jag erkänna.
Oj! Jag tror att jag svimmar!
En komplimang?
Få tummen ur nu.
Min dotter vill tala med er innan vi beger oss till kyrkan.
God morgon, kära kollega.
Det sägs att liljor bringar tur.
Oturen ligger bakom oss.
-Cristina… -Mina systrar får ett annat förkläde.
Ni var den andra kvinnan.
Santiago glömde det här häromkvällen. Jag läste det först idag.
Ännu en lögn ni inte erkände.
Det är för mycket att förlåta.
Jag är så ledsen, Cristina.
Innerligt ledsen.
Vår vänskap må vara bortom räddning…
…men har ni känslor för Santiago måste ni läsa det.
HANDBOK FÖR DAMER
Ni måste hata mig.
Jag är ett vrak.
Läs manuset.
Elena!
Scen ett. En gata.
Rollfiguren förklädet går ut på scenen.
Hon är vad som nu kallas en kvinna före sin tid.
Komplex, fascinerande.
Expert på att debattera och påminna män om hur mycket de har kvar att lära.
Trots att hon inte får bli kär anar hon inte
vad hon väcker hos dem som vågat lära känna henne.
Särskilt hos honom.
Innan han träffade henne visste han inte vad kärleken med stort K var.
Och vad händer nu?
Vad gör man efter en så vacker kärleksförklaring?
Spring.
Skynda dig!
Kom igen!
Spring, Elena!
Santiago är din! Kom igen!
Spring!
Santiago!
-Länge leve brudparet! -Hurra!
Jag stoppar honom. Det funkar alltid i kärlekshistorier.
Han stannar. Det måste han.
Stanna!
Stopp!
Kom ut, Santiago!
Okej, det är bättre så här.
Jo…
Jag vet att det var fel av mig.
Jag är envis, arrogant, högfärdig och så mycket annat
att om jag listade allt skulle jag aldrig bli klar med förklaringen.
Ja, det här är en kärleksförklaring.
Jag vet att jag ljög, i synnerhet för mig själv.
Jag vet att jag sa att det bara var en flört.
Men det var lögn.
Det här är kärlek.
Jag vet att jag har avsvurit mig den
men jag antar att alla förtjänar en andra chans i livet
och du är den ende som gör min lycklig.
Inget svar?
Jag skulle förlåta dig, kära vän.
Så vackert.
Vad gör du här? Jag har bråttom.
Kort sagt ville säga att jag har läst librettot.
Jag vet inte om jag kommer att färdigställa det.
Det är bara att förkläden är… komplicerade rollfigurer.
Inte alls. Vi har bara lättare för att hitta kärleken åt andra än oss själva.
Särskilt när man har följt hjärtat och det slutade illa.
Då är vi två om det.
Vi kan starta en klubb för folk med brustna hjärtan.
Kan du ge mig en andra chans?
Ge henne en chans till!
En andra chans?
Det innebär att det måste ha funnits en första chans.
Så det var kanske inte bara jag som kysste dig.
Och det var kanske inte bara jag som gengäldade din kyss.
Därmed var det kanske ömsesidigt och…
Visst är det vackert?
Tyvärr hände detta bara i señorita Biandas fantasi.
I verkligheten…
Han stannar.
Han stannade inte.
Han…gav sig av.
Vad är det här för kärlekshistoria?
En som påminner mycket om verkliga livet.
Så nu har jag ingen anställning
och inget hem.
Jag har förlorat allt.
Det här är onekligen ett bakslag.
Men jag skulle inte ge upp hoppet om kärleken än om jag var ni.
FORTSÄTTNING FÖLJER
Undertexter: Rasmus Edlund