Досі думаю про той лист.
Я погано спала. І так, я його прочитала.
У посібнику сказано, що моральні принципи можна обійти, якщо треба.
Хосефіна й Адела погодилися б.
-Що там написано? -Ти зробила дурну помилку.
Що ти тут робиш?
Допомагаю тобі.
Ні.
Ні, це, мабуть, через недосип.
На цей раз я згодна з панною Пихатою.
«Панна Пихата»?
Ви прийшли мене принизити?
Ні, ми прийшли тобі допомогти.
Порви листа.
Твій обов'язок — знайти найкращого залицяльника, а це Сантьяґо.
Ні. Твій обов'язок — сказати Крістіні правду.
І якщо ти отримаєш шанс із письменником…
Адело!
Я кажу те, що думає Елена. Правда?
Я людина, і Сантьяґо мені небайдужий.
Але головне — Крістіна та її дитина.
Крістіна не буде щасливою з тим, кого не кохає.
Чи з тим, хто їй бреше.
А якщо не бреше?
Можна перевірити.
То який план?
Адела має рацію.
Я знаю, що робити.
Агов!
Сюди!
Вибачте за безлад. Тут тісно.
-Ви тут спали? -Відколи повернувся.
У мене вдома мені не раді.
Вони чекають, що я здамся. А я не хочу шлюбу з жабою.
Отже, це правда.
Він її кохає?
Я жахливо вчинив із Крістіною.
Я послухав свою родину, був їхньою маріонеткою.
Я не поступлюся, хай навіть лишуся ні з чим.
Навіть якщо житиму лише надією знову побачити Крістіну.
Це кохання. І доволі сентиментальне.
Що там у вас?
Жовтки з цукром.
Можна мені? Будь ласка.
Бріош і близько не зрівняється.
Присягаюся, я більше не покину Крістіну.
Якщо думаєте, що вона мене ще кохає, допоможіть.
Доброго ранку.
Панно Крістіно, я хочу обговорити з вами делікатну тему.
Не знаю, яка з тем делікатніша.
Це ваше?
А це?
Я просто зробила те, чого ніхто не робив.
Щоб пізнати вас.
Не виправдовуйтеся.
Тепер ви мені більше подобаєтеся. Ви шпигунка. Як я.
Ви патологічна брехунка.
Я хочу дати вам ляпаса.
То дайте.
-Що? -Що?
Я визнаю свою провину.
Дайте волю гніву.
Тепер краще?
Шкода, що ми зустрілися.
Це болючіше за ляпас.
НАСТАНОВИ ДЛЯ ПАНЯНОК
УРОК 8: ЗРОБИ СВОЮ ПАНІ ЩАСЛИВОЮ
-Геть! -Я зробила це, щоб допомогти вам.
Ви втратили останні крихти довіри.
-Ви ж вагітна, а не я. -Хочете ще одного ляпаса?
Едуардо повернувся.
Він вас шукав, коли ми були на полюванні.
Хоче вашого прощення.
Він вас кохає.
Я ходила перевірити, чи він щирий. Так і є.
Він втратив усе.
-Батьки зреклися його. -Бо покинув герцогиню.
Тут усе написано.
Він надіслав листа, але той загубився.
Він не переставав вас кохати.
Його змусили до шлюбу,
я помилялася.
Ви багато в чому помилялися.
-Мені байдуже до Едуардо. -Неправда.
Ми із Сантьяґо разом, а цей дурень для мене ніхто.
Ви мусите обрати того, кого кохаєте. На кону ваше життя.
Досить! Едуардо в минулому. Сантьяґо — моє теперішнє. Це все.
Геть звідси.
Так, залиште нас.
Ви зробили неможливе. Вони нарешті дійшли у чомусь згоди.
Маю надію, це щось — не ненависть до мене.
Вам вдалося все владнати?
Мене звільнять за те, що я взяла лист?
На щастя, вам нічого не загрожує.
Що вона робитиме? Залишиться із Сантьяґо?
Схоже на те.
Що ж…
Так буде краще для всіх.
Дякую.
Не впевнена, що для всіх.
Чому ви повернулися? Я вже все владнала.
Бо ти страждаєш.
Відколи ти уявляєш нас в образі подруг,
ти шукаєш у нас втіхи.
Усе добре.
Я зробила те, що мусила.
Ти ж знаєш, що нас не обдуриш.
Добре, я почуваюся жахливо, але не з тієї причини.
Потяг Сантьяґо відходить…
-Ти нестерпна. -Ти теж.
Крістіна кохає Едуардо.
Вона сказала «ні». Що я можу вдіяти?
Не сидіти, склавши руки? Якщо хочеш Сантьяґо, борися за нього.
Ти така егоїстка. Не зважай. З неї кепська порадниця.
-Це краще, ніж бути занудою. -Досить!
Я робила помилки, але не поставлю себе вище Крістіни та її дитини.
-Ти не могла б… -Ти могла б…
Якщо чесно, я не хочу цього чути!
Не розумію, чому ви схожі на Хосефіну та Аделу.
Ви не такі, як вони!
Справді?
Ні. Ти очевидно хороша, а ти погана.
Це ти так думаєш. Хоча якщо «погана» означає «розумна»…
Доброго ранку.
Я рано встала, щоб подякувати вам, але ви вже пішли.
Багато справ.
Ось.
Вирішив не використовувати.
Не зміг. Ваш вчинок показує, що я вам небайдужий.
Ви дуже уважний.
Маю надію, ми знайдемо час, щоб продовжити з місця, де закінчили.
Авжеж.
Як щодо
ніколи?
Перепрошую?
Ви ходили в ломбард Мануеля Сальґадо,
Ісмаеля Касадо, до всіх у місті.
Я хотіла перевірити вас, а ви мене підвели.
Ви безсердечний.
-Думали, я не дізнаюся? -Ви чудова актриса.
Краще, ніж бути брехуном.
Аделіто, це була невинна брехня.
Мені потрібні гроші, щоб розбагатіти.
Але мені пропонували дріб'язок.
Ви перша жінка, яка мені подобається.
Я вам подобаюся, бо я чарівна, мила і щира…
На відміну від вас.
Це ви дали її мені на продаж.
-Аделіто! -Я вам не Аделіта.
Ви втратили мене назавжди.
До біса вас.
Він розбив тобі серце.
Усього лише за кілька днів.
Він стає все гіршим.
Я бачила, як ви цілувалися.
Обіцяю вам…
Ви мене звільните?
Звільню, якщо не розіб'єш.
Дай волю гніву.
З усіх сил! Ну ж бо!
Кидай! Добре!
Молодець!
Чудово. Тобі вже краще? Спокійніше?
Так? Я спробую допомогти тобі забути того телепня.
Дякую, доньє Пакіто.
Що дбаєте про мене і що ви така, як є.
Дорогенька, ні.
Через тебе і я плакатиму. Ні.
За роки життя я зрозуміла,
що любов може прийти з різних місць.
Не лише від чоловіка.
Не лише від чоловіка. Чуєш?
Кажуть, дон Педро прогнав його з дому під дулом пістолета.
Отакої. Хто б міг подумати?
Маю надію, Крістіні стане гордості йому відмовити.
Варто перейматися через Сантьяґо, а не вашу подругу.
Як він почувається?
Невпевнений.
Наляканий.
Едуардо — її перше кохання.
Так, Хосефіно?
Що?
Ви дуже тиха. Ви думали над моєю пропозицією?
Ви справді хочете, щоб я була у вас економкою?
Усі думають, що я дивак.
Та я бачу себе як людину з широкими поглядами.
Норми, які обмежують наше суспільство, абсурдні. Ви так не вважаєте?
Для панни Крістіни від пана Еспінози.
Це четвертий букет.
Заберіть. Не хочу, щоб дочка бачила.
Я знаю, що Едуардо повернувся.
-І знаю, що він говорив з вами. -Не розумію, навіщо це приховувати.
Я нічого не сказала.
Не шукайте винних, батьку. Я знаю, ви хотіли мене вберегти.
Але невдало.
Мені байдуже до Едуардо. Він у минулому.
Вітаю.
Сантьяґо! Рада тебе бачити!
Так. Який гарний день.
Теплий і сонячний.
Що з тобою?
Мій друг Себастьян Карвахаль учора загуляв.
І проспав роботу.
Начальник на нього розсердився.
Вгадайте, хто їде на всесвітню виставку в Лісабон?
Ти висвітлюватимеш подію?
Вітаю. Візьми мене зі собою.
Карлото…
Це чудова нагода.
І це ще м'яко сказано. Моя португальська не дуже.
Але є ще час підучити.
Я щодня писатиму звіти впродовж двох місяців, що пробуду там, тож…
Два місяці?
Так.
Усе не так!
Два місяці!
Ти знаєш, який у мене буде живіт?
І це все?
-Що ще? -Де лист?
Я тебе знаю, я знаю, що ти брешеш. Де ти його сховала?
Я його викинула.
Аякже.
То ти не читала?
Ні, не читала.
Дай мені лист, Крістіно.
Я хотіла його викинути, присягаюся.
Бачу. Він нечитабельний. Як тут щось розбереш?
Я знаю його напам'ять.
Я мала рацію, ти ще маєш до нього почуття.
І що? Я маю йому пробачити, бо він прислав листа?
Ти на це натякаєш?
Він дитина, я не можу створити з ним сім'ю.
А якщо він знову піде?
І я не вчиню так із Сантьяґо. Він…
Він чудовий.
Так.
Але це на все життя. І тут я згодна з Еленою.
Не говори про цю зрадницю. Що б ти зробила?
Я? Я б поклалася на науку.
Проаналізуймо емпіричні дані. Едуардо вродливий.
Походить із шанованої родини і має чудову освіту.
Тобто він гарна партія.
І він твій перший, тож…
Саро!
Облиш. Факт є факт. Ти від нього завагітніла.
Він пішов. Він мене покинув.
Він жертва, і він боровся.
Надто пізно боровся.
Натомість Сантьяґо… інакший.
Так само привабливий. Освічений і…
Він мій друг. Він завжди поруч, завжди мене любив.
Крім випадку, коли мав сумніви щодо іншої жінки.
Це правда.
Наука нам не допоможе!
Кохання не раціональне!
Крістіно, скажи відверто, кого ти кохаєш?
Я не знаю.
Вибачте, я не знав, що Крістіна погано сприйме мою відсутність.
Вона радіє за тебе.
Здається, її сльози з іншої причини.
Едуардо повернувся. Ти знав?
Ні.
Ви хвилюєтеся?
Моя дочка вдає, що їй байдуже, але її гордість постраждала.
Розумію.
Нам потрібне радикальніше рішення.
Зміна обстановки. Лісабон — прекрасне місто.
З усією повагою, не думаю, що це доречно, та…
-Навіть якщо панна Б'янда буде… -Ні.
Я не дозволю Крістіні супроводжувати тебе без шлюбу. Хоч це й ти.
Доне Педро, я не хотів квапити події.
Тобі не боляче бачити її такою?
Так.
Так, я б ніколи не нашкодив Крістіні.
Я б собі не пробачив.
Її передають жінки в моїй сім'ї.
Подумай.
Знайди правильні слова.
Ти в цьому експерт.
Панно Б'яндо.
Я вас сьогодні не бачив.
Метушливий ранок.
Пробачте,
я піду.
Роботи багато.
Дякую.
Я дав йому каблучку дружини.
Ми за крок до першого успіху в цьому домі.
Вітаю.
Пробачте…
Що?
Можна плакати й від радості.
Якщо Крістіна щаслива, я теж.
Панно Б'яндо.
Ви ж зі мною не розмовляєте.
Перемир'я. Потрібна ваша допомога. Ситуація ускладнюється…
Ви про освідчення?
Яке освідчення?
Батько дав Сантьяґо каблучку матері.
Що?
Ні. Цього не можна допустити. Крістіна сумнівається.
Крістіна сказала, що хоче бути із Сантьяґо.
Вона перечитує лист Едуардо! Ні. Слухайте.
Ваша правда. Це може бути справжня грецька трагедія.
А якщо вона скаже «ні»?
Бідний Сантьяґо! Його пошиють у дурні! Ні, ми цього не допустимо.
Крістіна має вирішити до освідчення.
Панно Б'яндо, допоможіть мені.
Що зробити, щоб вона була впевнена?
Ваша сестра мене зневажає. Краще мені не втручатися.
-Бо ти боягузка. -Ні, вона не хоче бути лицеміркою.
Бідний хлопець цього не заслуговує.
Її правда.
Ти заохотила його зробити крок.
Це нечесно щодо нього.
Бідолашний.
Те, що треба! Ви обоє дійшли згоди.
Елено! Ви не відповіли.
-Що? -Чому ви не хочете втрутитися?
Так ви зможете загладити провину.
У мене є ідея.
Це трохи ризиковано.
Але може спрацювати.
Пане Торресе!
Пане Торресе! Дякую, Хосе!
Пане Торресе, вас важко впіймати. Давно не бачилися.
Не так уже й давно.
Хочете випити?
Чудовий день, щоб стати друзями-розлийвода.
-«Нерозлийвода». -Що?
Правильно — «нерозлийвода».
Я поспішаю. Перепрошую.
Це знак.
Я допоможу.
Прошу.
Пане Торресе.
Вуаля. Абсент.
У мене ще є тютюн і люлька.
Ви обізнані з письменницькими кліше.
Який чудовий день.
Це ви прокололи шину?
Ні! Я хвилююся за вас, адже пан Еспіноза повернувся.
У нього жодних шансів.
Це чудова новина.
Але я ще не вирішив.
Абсент, кажете?
А ти що тут робиш?
Є розмова.
По обличчю видно.
Каміло, так? Він тобі подобається.
Скажімо, я почала бачити
чесноти, яких раніше не помічала.
Хто б подумав?
Дві сестри страждають від кохання.
Страждають? Чому?
Ти казала, що він дивиться на мене.
Так і є.
Але ваші стосунки такі складні, що мої — дитячі забавки.
Панно Саро, у вас є хвилинка?
-Чому ти тут? -Крістіно, ти прекрасна.
Зміюки! Саро!
Крістіно, ми можемо поговорити?
Крістіно, зупинися на хвилинку. Послухай мене.
Крістіно, послухай!
-Мене обдурили. -Я читала лист.
Я відмовився від усього заради тебе. Ми повинні бути разом!
У мене немає дому, немає сім'ї. Прошу!
-Відчиніть! -Я кохаю тебе.
Я тебе кохаю. Я помру без тебе!
-Добре! Одним щуром менше. -Це образа говорить.
Я кохаю Сантьяґо і вийду за нього.
Вийдеш за писаку, хоч кохаєш мене?
Ні! Ти що думав?
Що я довіку плакатиму через тебе?
Що ти можеш повернутися, ніби нічого не сталося?
Пробач.
-Надто пізно. -Ні.
Ні, Крістіно. Поглянь на мене.
Крістіно.
У твоїх очах я досі бачу кохання.
Дозволь показати, як я шкодую.
Я зроблю тебе щасливою.
Дай мені шанс.
Прошу.
Поцілуй мене.
Поцілувати?
Поцілуй, і я доведу, що мені байдуже.
Ну ж бо!
Бачиш? Ніяких метеликів. Іди геть!
Ти застала мене зненацька! Я не чекав. Це невдалий поцілунок.
Цілуй ще раз. Я не проти.
Нічого.
Востаннє? Якщо не вийде, я піду.
Не знаю, що ще зробити.
Я маю тобі дещо сказати.
Я знаю, що в тебе є сумніви. І знаю, чому вони в тебе є.
Ти боїшся одружуватися.
Бо Менсії…
твоя сім'я.
І якщо щось піде не так,
ти їх втратиш.
Це логічно.
Логічно.
Це лібрето?
Ні! Я ще не закінчив.
А про що воно?
Не можу поки сказати. Не можу.
Сантьяґо, ти мій найкращий друг.
Я не твій найкращий друг. Я не…
Сантьяґо, ми поділилися особистим.
Гарного вечора.
Якщо не скажеш, отже, це правда.
Це не я, це Еспронседа сказав:
коли хтось боїться того, що пише,
це йде від серця.
Мабуть, доля хоче, щоб ми були друзями.
-Справді? -Ні.
Добраніч, Сантьяґо.
Поїхали, Хосе.
Сантьяґо?
Що ви тут робите?
Прийшов пограти на піаніно.
-Сантьяґо, вам туди не можна. -Можна. Це життєво важливо.
-Ні! -Це важливо!
Сантьяґо, Крістіна спить.
Вона відпочиває.
Спить?
-Сантьяґо, стійте. Будь ласка. -Чекай!
-Крістіно. -Ти такий впертий. Чекай!
Прошу. Сантьяґо.
-Це слід полагодити. Зламалося. -Крістіно.
-Мені треба з тобою поговорити. -Вона спить.
Крістіно, я маю тобі дещо сказати.
Я не можу одружитися з тобою.
Справді?
Я люблю тебе, ти любиш мене.
Але хіба це справжнє кохання?
Там… Едуардо під ліжком?
-Ні. -Ні.
-Сантьяґо… -Ви двоє…
Нічого не було! Це вони винні!
Я її зупиню, перш ніж вона скаже те, чого не повинна.
Це пастка. Вона не була впевнена у почуттях. Ми хотіли їй допомогти.
Я не була впевнена в його намірах, але я відчуваю те саме, що й ти.
-Я люблю тебе, але не кохаю. -Справді?
Я люблю Едуардо,
і ти не маєш дбати про мене й дитину…
Дитину?
А я що казала?
Що? Ми з тобою ніколи не…
Ти при надії?
Ти плачеш?
Я щасливий!
Не уявляю, що ти пережила. Страх перед тим, що скажуть люди. Вибач!
Відколи…
Відколи ти…
Пробач.
Сантьяґо.
Сантьяґо, чекай!
Я знаю, що мої слова не виправдання,
але ти був у неї закоханий. І в неї з'явилися почуття до тебе.
Вона б не змогла бути матір'ю-одиначкою.
Ти не уявляєш, як я хотіла, щоб правда вийшла назовні.
Але тепер усе може бути інакше.
Пробач мені.
Якось ти сказала,
що зробиш мені боляче, але…
я не думав, що буде так.
Він мене вб'є.
Тоді йому доведеться вбити й мене.
То хай уже вб'є й мене.
Що саме ти чула?
Нічого, чого вже давно не знала.
Крім того,
коли ми востаннє щось робили разом?
Так?
-Крістіна має дещо сказати. -На вашому місці я б сиділа.
Я хочу сказати, що… я не вийду за Сантьяґо.
Він знає і теж не хоче.
Вам краще сісти. Це ще не все.
Я вийду за Едуардо.
Ми із Сантьяґо не закохані.
-Але з Едуардо все інакше. -Ти не вийдеш за цього недоумка.
Весілля має відбутися, батьку.
-Чому? -Не хочете сісти?
Ні! Що сталося, Крістіно?
Я ношу дитину Едуардо.
6 ДНІВ ПО ТОМУ
Панно, сьогодні ваш великий день.
ВЕЛИКИЙ ДЕНЬ
КРІСТІНА ТА ЕДУАРДО ЗАПРОШУЮТЬ ВАС НА ВЕСІЛЛЯ
Заходьте.
І що? Який вердикт?
Я жахливий батько.
З моїм характером, усіма поїздками,
та й ваша мати — сама доброта.
Навіщо намагатися?
Але якщо твої доньки тобі брешуть, бо бояться тебе,
тоді ти жахливий батько.
Ви справді так вважаєте?
Сара вивчає медицину.
У Карлоти є павук.
А я…
Ти не мусиш виходити заміж.
Якщо ти його не кохаєш.
Ми можемо… поїхати далеко.
Роби як бажаєш.
Ти завжди будеш бездоганною панною для мене.
Чуєш?
Як на жахливого батька, ви чудово впоралися.
Ти справді кохаєш цього дурня?
Ходи сюди.
Доню, ти чарівна.
Ходімо вниз?
Спершу зробіть мені послугу.
Про що задумалися?
Весілля.
Завжди такі сентиментальні.
Недоліки професії.
Це було важке завдання, але ви впоралися. Віддаю належне.
Отакої! Я можу знепритомніти!
Це комплімент?
Ідіть уже.
Панно Б'яндо, моя дочка хоче поговорити з вами перед службою.
Доброго ранку, колего.
Кажуть, лілії приносять удачу.
Ми пережили все погане.
-Крістіно, я… -У моїх сестер буде нова компаньйонка.
Ви — та інша жінка.
Сантьяґо залишив це тут того вечора.
Я не читала до сьогодні.
Ще одна ваша брехня.
Забагато пробачати.
Пробачте, Крістіно.
Мені справді дуже шкода.
Нашу дружбу неможливо відновити,
але якщо у вас є почуття до Сантьяґо, прочитайте рукопис.
НАСТАНОВИ ДЛЯ ПАНЯНОК
Ви мене ненавидите?
Я все зіпсувала.
Прочитайте рукопис.
Елено!
Сцена перша. Вулиця.
З'являється компаньйонка.
Це жінка, яка випередила свій час.
Складна, захоплива.
Експертка в дебатах, нагадує нам, чоловікам,
що нам ще вчитися і вчитися.
Хоч їй заборонено закохуватися, вона й гадки не має,
що пробуджує в тих, хто наважився її пізнати.
Особливо в ньому.
Бо поки він не зустрів її,
він не знав, що таке справжнє кохання.
А тепер що?
Що робити, коли почула найпрекрасніше зізнання в коханні?
Біжи.
Уперед!
Швидше!
Біжи, Елено!
Сантьяґо твій! Ну ж бо!
Швидше!
Сантьяґо!
Ура нареченим!
Ура!
Я його зупиню. Усе буде добре. Як у всіх історіях кохання.
Він зупиниться. Мусить.
Стійте!
Чекайте!
Сантьяґо, вийди!
Гаразд, так навіть краще.
Отже…
Я знаю, що помилялася.
Бо я вперта, зарозуміла, пихата і не тільки,
і якщо я почну все перераховувати,
я ніколи не закінчу зізнання.
Так, це зізнання в коханні.
Я знаю, що збрехала, особливо собі.
І знаю, що казала, що це просто захоплення.
Та це неправда.
Це кохання.
І я знаю, що обіцяла відмовитися,
але, гадаю, ми заслуговуємо на другий шанс,
і ти єдиний, хто робить мене щасливою.
Ти не відповіси?
Я б тобі пробачила, золотце.
Як мило, дорогенька.
Що там таке? Я поспішаю.
Перш ніж ти пішов, я хотіла сказати, що читала твоє лібрето.
Чудово. Я ще не закінчив. Не знаю, чи закінчу.
Просто компаньйонки… заскладні персонажі.
Це неправда.
Нам легше знайти кохання для інших, ніж для себе.
Особливо коли слухаєш серце, і все складається погано.
Гаразд. Тоді таких двоє.
Ми завжди можемо започаткувати Клуб розбитих сердець.
Даси мені другий шанс?
Дай їй другий шанс!
Другий шанс?
Так. Це означає, що мав бути перший шанс.
Може, не лише я тебе поцілував.
І, може, не лише я відповів на поцілунок.
Можливо, це було взаємно, і ти теж…
Гарно, правда?
Прикро тільки, що це сталося в уяві панни Б'янди.
Насправді ж…
Він зупиниться.
Він не зупинився.
Він поїхав.
Що ж це за історія кохання?
Схожа на історію з реального життя, панно Б'яндо.
Тепер у мене немає роботи
і немає дому.
Я все втратила.
Без сумніву, це прикрість.
Але дозвольте дати пораду: не відмовляйтеся від кохання так швидко.
ДАЛІ БУДЕ
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин