Так, я досі з листом.
Майже не спала… І так, читала.
Настанови дозволяють нам порушувати певні правила моралі. Думаю,
Хосефіна й Адела погодились би.
Як там пишуть?
Ти зробила помилку початківки.
Що це?
Допомога.
Ні, ні, ні, ні, ні… Ні, мабуть, я не виспалась.
Цілком погоджуюся з сеньйорою Скутістю.
Яка ще Скутість?
-Скутість. -Прийшли мене принизити?
Ні, допомогти вирішити твою дилему.
Угу. Краще порви листа, бо твоя робота як компаньйонки —
знайти найкращого залицяльника. І це Сантьяґо.
Твоя робота — розповісти Крістіні правду… І якщо це допоможе порозумітися з
-письменником, тоді… -Адело!
Елена сама так думає. Хіба ні?
Для мене Сантьяґо важливий… Але хороше життя Крістіни важливіше.
Вона не буде щасливою з чоловіком, якого не кохає.
І з тим, хто їй бреше.
А якщо це правда? Це можна дізнатись.
І що ж далі?
Адела має рацію… Я знаю, що робити.
Агов! Я тут.
Вибачте за безлад, тут обмаль місця.
Ви тут спали?
Приїхав з Парижа, та мене не раді в моєму домі.
Чекають, що я передумаю. Та я не одружуюся з тією француженкою.
То це правда… Кохає?
Я ненавиджу себе за те, що вчинив…
Піддався вимогам родини лише для того, щоб… мене використали.
Та я непохитний, навіть якщо все втрачу. Навіть якщо житиму тільки надією…
побачити її.
Це кохання. Типове кохання.
Що це у вас?
Солодощі.
Можна? Будь ласка?
Ані натяку на бріош… Смакота.
Я ніколи не покину Крістіну… Клянусь.
Якщо вона ще кохає мене, допоможіть.
Доброго ранку.
Сеньйорито Крістіно, я хочу обговорити з вами
одну делікатну справу.
Яка справа делікатніша?
Ваша? Чи ця?
Я лиш зробила те, чого не робили інші: знайомилась з вами.
Не займайтеся словоблуддям.
Люблю вас ще більше… Ви шпигунка, як і я!
Скоріше брехуха… Хочеться дати ляпаса.
Дайте.
-Що? -Що?
Я справді винна… Зробіть це.
Легше?
Краще б я вас ніколи не знала.
Це болить більше, ніж ляпас.
НАСТАНОВИ ДЛЯ ПАНЯНОК
УРОК 8 ЗРОБИ СВОЮ ПАНІ ЩАСЛИВОЮ
Вийдіть!
Я хотіла допомогти.
Чому тепер я маю вам довіряти?
Ви завагітніли, а не я.
Хочете ще одного ляпаса?
Едуардо приїхав.
Він шукав вас, коли ми були на полюванні.
Просить пробачити… Досі кохає.
Я ходила перевірити, чи це правда, - і це так.
Він втратив усе… Батьки зреклися, бо він повернувся.
Бо кинув герцогиню.
Це все тут… Надійшов кілька днів тому, але загубився.
Він не переставав вас кохати.
На нього тиснули, і… я схибила.
Ви багато де схибили… Мені на нього начхати.
Це неправда.
Правда! Я тепер з Сантьяґо, і цей йолоп для мене ніхто!
Виберіть, кого ви кохаєте… На кону ваше життя.
Досить! Едуардо - минуле, Сантьяґо - теперішнє.
Кінець розмови. Тепер вийдіть.
Будь ласка, залиште нас.
Ви досягли неможливого… Вони нарешті дійшли згоди.
…У своїй ненависті до мене.
Як усе минуло? Мене звільнять? Бо сховала лист.
Вашій роботі нічого не загрожує.
А Крістіна? Що каже? Залишиться з Сантьяґо?
Схоже, що так.
Ну… Так краще для всіх… Дякую.
Краще для всіх? Не знаю.
Чому ви тут? Дилему вже вирішено!
Тому що ти засмучена.
І оскільки ми в тілах твоїх подруг, це має тебе втішати.
Я в порядку… Я вчинила правильно.
Ти ж розумієш, що нас надурити не можна?
Гаразд, я засмучена… Але з інших причин.
-Потяг "Сантьяґо" рушає! -Я через вас здурію
У Крістіни є почуття до Едуардо.
Каже, що ні… Що я можу?
Іди і роби хоча б щось… Кохаєш Сантьяґо - борися!
Яка ти егоїстка! Не слухай її, вона погана.
-Краще, ніж бути занудою. -Ну все, досить! Я накоїла купу
помилок… Але не нехтуватиму щастям Крістіни.
-Поговори з Сантьяґо…? -Влаштуй невеличку гру, аби…
Я не хочу вас слухати!
І чому ви у вигляді Хосефіни й Адели? Ви на них не схожі.
Ні?
Ні. Ти насправді добра, а ти - зла.
Ну, це ти так думаєш… Але якщо "злом" називати "розум"…
Доброго ранку.
Я прокинулась рано, аби подякувати за вчора, але вас не було.
У мене був насичений ранок.
Тримай… Вирішив не продавати. Не зміг… Ти показала, як сильно кохаєш.
Стільки турботи.
Влаштуємо побачення? Продовжимо з місця, на якому зупинилися.
Звісно… Я назвала б це місце… більше ніколи.
Даруй?
Ви були в ломбарді Емануеля Сальґадо, Ісмаеля Касадо в усіх ломбардах.
Хотіла вас перевірити, а ви мене розчарували. Ви безсердечний.
Думали, я не дізнаюсь?
Ти чудова актриса.
Аби не брехуха.
Аделіто. Це було задля блага. Потрібні були гроші, щоб розбагатіти.
Але за це нічого не дали.
Ти перша жінка, яка запала в серце.
Я вам подобаюсь, бо… я гарна, чарівна і справжня… Не така як ви.
Але ти сама дала її продати! Аделіто!
Аделіти немає! Ви втратили мене назавжди. Відчепіться.
Розбив тобі серце. І лише за кілька днів. Перевершив самого себе.
Я бачила, як ви цілувалися.
Присягаюся, я… Звільните мене?
Якщо не розіб'єш. Бери… Не бійся… Розбивай… Ну ж бо!
Кидай!
Є! Є! Є.
Вже легше? Краще стало?
Так. Тепер… треба щось придумати, аби ти забула того негідника.
Дякую, доньє Пакіто… Що піклуєтесь і… залишаєтесь такою.
Ой, мила, ні! В мене тепер також сльози накочуються.
Знаєш… Я в цьому житті… зрозуміла одне: що любов… може прийти звідусіль…
Не тільки від чоловіка… Не тільки від чоловіка. Гаразд?
Подейкують… дон Педро… прогнав його під дулом рушниці.
-Господи! Який жах! -Так.
Що ж, тепер Крістіна пошле його під три чорти.
Думаю, слід хвилюватися за Сантьяґо, а не за його друга… Як йому тепер?
Невпевнений… Наляканий.
Адже Едуардо – її перше кохання…
Згодна, Хосефіно?
Що?
Ти дуже тиха… Мовчиш, бо обмірковуєш мою пропозицію?
Ви справді хочете, щоб я була вашою гувернанткою?
Всі вважають мене ексцентриком…
А я волію думати про себе як про людину широких поглядів.
Правила, які стримують наше суспільство… абсурдні. Вам не здається?
Для сеньйорити Крістіни від сеньйора Еспінози. Це четвертий.
Поставте до решти. І щоб дочка не бачила.
Я знаю, що Едуардо повернувся… І що він говорив з тобою.
Який сенс… тобі це приховувати?
Я їй не казала.
Не шукай винних, тату… Ти захищав мене від страждань.
Але мені не вдалось.
Едуардо - це ніхто. Усе позаду.
Вітаю.
Сантьяґо! Яка радість!
Так. Сьогодні… чудовий день. Сонячно і… і тепло.
Що це з тобою?
І… мій друг Себастьян Карвахаль вчора загуляв…
А сьогодні проспав. Редактор розлючений! Тож вгадайте,
хто тепер висвітлює міжнародну виставку в Лісабоні?
Невже ти? Серйозно?
Вітаю! Візьми мене.
Карлото… Це справді чудова можливість.
І важлива. Моя португальська… недосконала, та я її підтягну.
Я там писатиму статті… щодня протягом двох місяців…
Кажеш, два місяці?
Так.
Усе шкереберть! Два місяці? Знаєш, як виросте мій живіт за цей час?
І це все?
А що ще?
Де той лист? Я тебе знаю і бачу, коли ти брешеш. Куди ти поділа лист?
Я його викинула.
Так… І не читала?
Ні… Не читала.
Віддай листа, Крістіно.
Я намагалась його позбутись.
Почерк у нього просто жах. Як це можна прочитати?
Я знаю його напам'ять.
Я так і знала, що ти досі його кохаєш!
І що? Просто забути і все йому пробачити? Це ти мені радиш?
Він ще дитина - яка з ним може бути сім'я? А якщо знову кине?
Я не вчиню так із Сантьяґо. Він…
Він чудовий.
Так.
Але це рішення всього життя. І тут я на боці Елени.
Не згадуй про ту зрадницю! Що б ти зробила?
Я? Я покладаюся тільки на науку. Проаналізуймо емпіричні дані.
Едуардо дуже гарний. З хорошої сім'ї і має чудову освіту.
За всіма ознаками - хороший залицяльник.
Додамо той факт, що він був у тебе першим, тож…
Саро!
Не ображайся. Факти є факти. Ти від нього вагітна.
Він втік… і покинув мене!
Він жертва ситуації, яку хоче виправити.
Пізно. Він спізнився.
Сантьяґо, навпаки, геть інший. Та все одно привабливий. Літератор, а також…
Мій друг. Завжди був поруч. І завжди любив мене. Якщо не зважати на іншу
Правда.
Наука не допоможе! Любов не раціональна!
І тому… Запитай у свого серця. Кого ти кохаєш?
Я сама не знаю.
Вибачте, Доне Педро. Не знав, що… Крістіна так сприйме моє відрядження.
Вона рада за тебе… Я думаю,
її сльози пов'язані з чимось іншим… Едуардо повернувся. Ти знав?
Ні… Ви стурбовані?
Донька цього не показує… Але мало хто може таке витримати.
Так.
Думаю, треба… більш радикальне рішення…
Зміна обстановки…
Лісабон - прекрасне місто.
Це не дуже доречно, з усією повагою… Навіть якщо сеньйорита Б'янда поїде…
Ні… Я б не відпустив Крістіну, не видавши заміж. Навіть з тобою.
Доне Педро, я хотів би робити все трохи… повільніше.
У тебе не крається серце, коли бачиш її такою?
Так… Так, я… не завдам їй болю… І собі не пробачу.
Це передавалося від жінки до жінки.
Не поспішай… Підбери слова… Ти в цьому експерт.
Сеньйорито Б'янда?
Вас не видно цілий день.
У мене був дуже… насичений ранок.
Угу.
Що ж… З вашого дозволу… Мені вже час… Купа роботи.
Так. Добре.
Дякую.
Подарував йому каблучку моєї дружини…
Ми за крок від вашого першого успіху в цьому домі.
Мої вітання… Тепер даруйте…
Що? А може, це сльози радості? Якщо Крістіна щаслива – я також.
Сеньйорито Б'янда…
Ви ж зі мною не розмовляєте.
Це перемир'я… Потрібна ваша допомога, все вийшло з-під контролю і…
Ви про освідчення?
Освідчення?
-Ваш батько дав Сантьяґо материну обручку. -Що? Ні, ні, ні!
Ні, ні, ні! Ми не можемо цього допустити! Крістіна ні в чому не впевнена!
Вона дала зрозуміти, що хоче бути з Сантьяґо.
А сама постійно перечитує лист Едуардо! Це… Ні, слухайте.
Ви мали рацію. Це може закінчитися трагедією! І це…
А якщо вона все ж таки скаже ні? Бідний Сантьяґо!
Він пошиється в дурні! Ні, ми не можемо цього допустити.
Крістіна має вибрати, перш ніж Сантьяґо освідчиться.
Сеньйорито Б'янда, мені потрібна ваша допомога.
Що ми можемо зробити, щоб вона… була впевнена?
Вона ненавидить мене… Краще мені зовсім не втручатись.
Тому що ти боягузка?
Ні, бо вона намагається бути послідовною.
Бідолаха цього не заслуговує.
Що ж, вона має рацію. Це ти спонукала його зробити перший крок.
Це було неприємно. І нечесно.
Бідний Сантьяґо.
Це мені і потрібно! Нарешті ви дійшли згоди!
Елено? Ви не відповіли. Чому ви не хочете втручатися? Це чудова можливість для вас…
-виправити свої помилки. -Щ-що?
Є ідея… Дещо… екстремальна… Але може спрацювати.
Сеньйоре Торрес! Сеньйоре Торрес! Дякую, Хосе. Сеньйоре Торрес!
Вас так важко знайти! Давно не бачились.
Не так вже й давно.
Вип'ємо вина? Ідеальний день, щоб ви і я стали закарбованими… друзями.
Закадичиними.
Даруйте?
"Закадичні", не "закарбовані". Закарбований - це…
Ой, я поспішаю. Я піду, вибачте…
Я б сказав… що це знак… Я допоможу.
Прошу.
Сеньйоре Торрес…
Вуаля! Абсент. Ще я взяв тютюн і люльку.
Все ви знаєте про письменників.
Чудовий день.
Ви навмисно прокололи колесо.
Ні! Просто я за вас хвилююсь, бо сеньйор Еспіноза приїхав.
Сеньйор Еспіноза не має шансів.
Це ж чудові новини!
Я ще не вирішив.
Абсент, кажете?
Що ти робиш?
Е-е… Потрібно поговорити.
Я одразу все бачу… Каміло, так? Ти закохана.
Ну, скажімо так… я почала на нього дивитися іншими очима.
Хто б міг подумати? Дві сестри страждають від кохання.
Чому страждають? Ти сказала, я йому подобаюсь.
Подобаєшся… Але вам обом складно. Порівняно з вами, у мене все добре.
Сеньйорито Саро. На хвилинку?
Що ти тут робиш?
Крістіно, ти прекрасна.
Гадюки! Саро!
Крістіно. Можемо поговорити? Крістіно, будь ласка, зупинися!
Що тепер?
Крістіно! Крістіно, послухай! Мене обдурили!
Я читала твої виправдання!
Я відмовився від усього заради тебе. Бо я бачу нас разом!
Я без дому, без родини!
Будь ласка, Крістіно! Я кохаю тебе. Крістіно, я кохаю тебе. Я без тебе помру!
Відчиніть!
-Чудово! Одним щуром менше! -Це в тобі говорить образа!
Я кохаю Сантьяґо. І вийду за нього заміж.
-Вийдеш за писаку, хоч кохаєш мене? -Ні! Чого ти чекав? Що страждатиму роками?
А ти прийдеш, ніби так і треба? Як нічого не сталось?
Пробач.
Вже пізно.
Ні. Ні, Крістіно, чекай. Поглянь на мене… Крістіно.
У тобі… я досі бачу те кохання. Будь ласка,
дозволь показати, як сильно я шкодую.
Я зроблю тебе щасливою… Дай мені шанс… Будь ласка.
Поцілуй мене.
Поцілувати?
Поцілуй – і побачиш, що мені байдуже. Цілуй! Ну ж бо!
Бачиш? Жодних метеликів. Геть!
Ти застала мене зненацька! Я не очікував. Це був невдалий поцілунок.
Повтори, я не проти.
Нічого.
Остання спроба? Остання спроба, не подіє - я піду.
Я вже не знаю, що зробити.
Звісно, мені є що сказати. Я прекрасно знаю,
що у вас є сумніви. І я знаю чому.
Ви… боїтесь… одружуватись. Тому що Менсія… це ваша родина… І як щось піде не
-так, ви їх… втратите. -М?
Це логічно… Логічно.
Це… це лібрето?
Ні. Ні, ні! Воно ще не закінчене.
А про що воно?
Я не можу сказати. Не можу сказати.
Сантьяґо, ви мій найкращий друг.
Я вам не друг. Я не…
Сантьяґо, ми говорили… про особисте.
Добраніч.
Якщо не показуєте… тоді це правда… Як говорив Еспронседа…
коли хтось… боїться того, що він пише, це лиш тому,
що… воно йде від щирого серця.
Доля все ж таки хоче, щоб ми були друзями.
-Справді? -Ні!
Добраніч, Сантьяґо.
Хосе… Рушаймо.
Сантьяґо?
Що ви- Що ви тут робите?
Я пограти на піаніно.
Боже правий.
Сантьяґо, вам не можна нагору.
Можна. Це життєво важливо.
Ні, ні, ні, ні! Крістіна… Сантьяґо, Крістіна спить.
-Це важливо! -Вона відпочиває.
Спить?
Сантьяґо, будь ласка! Не треба!
Стійте!
Крістіно.
Який впертий! Стій! Стій, будь ласка. Сантьяґо.
-Ой, треба полагодити. Зламалась. -Крістіно. Крістіно, треба поговорити.
Ні, ні, ні! Сантьяґо! Санть…
-Вона, мабуть, спить як убита. -Сантьяґо, кажу тобі "Ні"! Стій!
Крістіно!
Крістіно?
Я маю дещо сказати… Ми не можемо одружитись.
Ти серйозно?
Я люблю тебе, ти любиш мене… але це любов, а не кохання.
Там що… Едуардо під ліжком?
-Ні. -Ні.
Сантьяґо.
Ви з ним…?
Нічого не було! Це вони в усьому винні!
Зупиню її, поки не бовкнула зайвого. Ми влаштували їй пастку.
Щоб розібралась у своїх почуттях.
Я не впевнена в його намірах, проте… я згодна з тобою. Це любов, а не кохання.
Справді?
Едуардо мені близький, і… ти не мусиш дбати про мене й про дитину…
Дитину?
Що я казала?
Що? Якщо ти і я… Ми ж не…
Ти вагітна?
Ти… Ти плачеш?
Я такий щасливий! Е… Не уявляю, через що ти пройшла:
боялась… що скажуть люди. Пробач.
І давно… Давно? Давно…
Пробач.
Сантьяґо. Зачекайте.
Сантьяґо, чекайте.
Я розумію, це не виправдання,
але… ви були в неї закохані…
І вона почала відчувати.
І не пережила б скандалу, ставши матір'ю-одиначкою.
Ви не уявляєте, як я хотіла, щоб уся правда розкрилась, проте…
Тепер все може бути інакше.
Пробачте.
Ви колись… сказали, що можете скривдити… але такого я не чекав.
Він вб'є мене.
Тоді він має вбити й мене.
Нехай тоді й мене вбиває.
Що саме ти почула?
Нічого, чого не знала раніше.
І тим паче… коли ми востаннє робили щось разом?
Так?
Крістіна дещо тобі скаже.
І раджу тобі сісти.
Я хотіла сказати… я не хочу за Сантьяґо.
Він знає і також не хоче.
Краще сядь. Це ще не кінець.
Я хочу вийти за Едуардо… Ми з Сантьяґо любимо одне одного,
але не кохаємо… А з Едуардо… все інакше.
Ти не вийдеш за того дурня.
Ти не розумієш. Весілля відбудеться, тату.
Чому?
-Може, сядеш? -Ні! Що сталося, Крістіно?
Я вагітна від Едуардо.
ШІСТЬ ДНІВ ПО ТОМУ
Сеньйорито… Сьогодні великий день.
ВЕЛИКИЙ ДЕНЬ
Заходьте.
Ну як? Який твій вирок?
Вирок… Що я жахливий батько.
І характер, і відрядження… І ваша мати була найкращою…
Навіщо мені старатись?
Та якщо доньки брешуть тобі, тому що бояться, тоді ти жахливий батько.
Ти так вважаєш? Сара вивчає медицину… У Карлоти павук.
Угу.
Ну а я…
Шлюб не обов'язковий.
Не кохаєш його - не треба… Ми можемо… поїхати… Роби що хочеш.
Ти не перестанеш бути ідеальною… через помилку… Ти ж розумієш, так?
Для жахливого батька… ти чудовий.
Ти справді кохаєш цього дурня?
Дай-но…
Доню… ти прекрасна.
Ходімо вниз.
Знаєш… зробиш послугу?
Що ви… тут робите?
Весілля… Завжди мене розчулюють… Це професійне.
Було важко, та ви впоралися… Я визнаю.
Ой-ой-ой… Я непритомнію.
Це був комплімент?
Підводьтесь.
Сеньйорито Б'янда, донька хоче побачитись перед вінчанням.
Вітаю, колего.
Кажуть, що лілеї - на щастя… Усе погане вже позаду.
-Крістіно, я хотіла би… -У моїх сестер нова
компаньйонка… Ви - та інша.
Сантьяґо залишив це вчора… Я сьогодні відкрила.
Ще одна ваша брехня… Ви надто багато в чому провинились.
Мені дуже шкода, Крістіно… Мені справді шкода.
Наші стосунки не відновити, та… якщо маєте почуття до Сантьяґо,
прочитайте рукопис.
Ненавидите мене. Я жахлива.
Читайте рукопис.
Елено!
Сцена перша. Місце дії: вулиця. На сцені з'являється Компаньйонка.
Ця жінка, - як нині кажуть - випередила свій час…
Складна, приваблива.
Майстриня із суперечок і з нагадування чоловікам,
чого нам ще належить навчитися.
Хоча їй заборонено закохуватися, вона навіть не уявляє, що пробуджує в тих,
хто наважився її пізнати.
Що тепер? Що я можу зробити,
прочитавши найпрекрасніше в історії освідчення в коханні?
Біжи!
Скоріше!
Біжи, Елено!
Сантьяґо твій! Вперед!
-Гей! -Сантьяґо!
Щастя молодятам!
Я за ним… Все буде добре… Це ж історія кохання.
Стій, стій, стій…
Гей!
Стій! Стій, стій, стій! Стій! Ані руш!
Сантьяґо! Вийди.
Добре, так навіть краще.
Послухай… Я вчинила неправильно.
Тому що я… вперта, зарозуміла, гордовита… І ще ціла низка негативних рис,
які перелічувати можна вічно.
Нарешті… Я усе це визнала.
Так, я брехала… Собі, зокрема… Говорила, що це просто примха. Але… Це неправда.
Це… Це кохання.
І я знаю, що відхрещувалась від цього, але… я вважаю,
що люди заслуговують на другий шанс, і…
Ти єдиний, хто робить мене щасливою.
Нічого не скажеш?
Дитинко… Я пробачила б.
Це було прекрасно.
Що ви робите? Я поспішаю.
Власне, хотіла сказати… перед вашим від'їздом,
я прочитала лібрето.
Воно ще не готове. Не впевнений, що допишу… Компаньйонки - складні персонажі.
Це неправда… Просто нам легше знайти кохання для інших, ніж для себе.
Тим паче, коли слухаєш своє серце, але все марно.
Що ж, в цьому ми схожі.
Слухайте. Можна заснувати клуб розбитих сердець.
Дасте мені другий шанс?
Дайте їй другий шанс!
Другий шанс? Так? Тоді це означає, що мав бути… перший шанс.
І тоді виходить, що не тільки я вас поцілував… Точніше…
не тільки я поцілував вас у відповідь.
Тож це взаємно, і тому… ви також…
Гарно, чи не так? Шкода, що це лише в уяві сеньйорити
Б'янди… А насправді все було…
Стій! Стій!!
Не зупинився.
Він… Поїхав? Що ж це за історія кохання?
Усе як у реальному житті, сеньйорито Б'янда.
Що ж… тепер ані роботи, ані… дому… Я втратила все.
Оце так невдача. Але дозвольте вам дати одну пораду:
не поспішайте опускати руки.
ДАЛІ БУДЕ…