Nedávno jsem si všimla, že
už možná nikdy nebudu mít moc nad žádným člověkem.
Moji studenti
se mohli přetrhnout, aby mě něčím zaujali. Můj styl učení teď považují
za vzdálený.
Má dcera, která mě dřív zbožňovala, vnímá mou osobnost za dost
zbytečnou.
A i když by mi nějaký muž klidně mohl vyjít vstříc,
já sama už možná nikdy spontánní erekci nevyvolám.
Jako starší žena, a co může být popravdě trapnější,
jsem přišla o schopnost okouzlit.
A to je velmi smutné,
nemyslíte?
Co to sakra? Co to sakra?
Promiňte.
VŽDYCKY JSME ŽILI NA HRADĚ
O ŠEST TÝDNŮ DŘÍVE
Na setkání fakulty připravuji čerstvý salát.
Na fakultě budu už 30 let, takže to bude už mé třicáté setkání.
Ale,
udělala jsem se v děloze, takže…
Je to vážně nasírací salát. Všichni se pak cítí trochu trapně kvůli tomu, co
přinesli.
Jo, jen tenhle. Jo.
Tenhle?
-Díky. -Tady to je.
Dnes bude možná legrace. Máme tu sexuální skandálek.
Profesor měl poměr se svými studentkami.
A jako na potvoru,
je ten daný profesor zrovna můj manžel.
JSEM HODNĚ V PRDELI?
Tak jo, a ta věc s „Hlavou devět“?
Andre, je něco nového?
Tak jo, nebudu chodit kolem horké kaše.
Počet obětí vzrostl už na šest. Šest mladých žen, teď už ne tak mladých.
A počet podpisů na petici na Johnovo odvolání je…
Páni. S podporou absolventů přes tisíc.
-No tohle. -Tomu nevěřím.
Panečku.
Já jsem na vysoký chtěla ošukat všechny profesory. Starý, mladý, chlapy, ženský,
ale byla jsem stydlivá.
Jak George Bernard Shaw napsal:
„Pevným zadkem se plýtvá na mladých.“
Jdeme na to.
-O můj Bože… -Už jsem ti říkala, že jsem před lety
vešla k němu do kanceláře, a bum, tvář měl zabořenou do prsou nějaký holky,
jako…
Jak že se tomu říká?
Sexuální predátor?
Byla to jiná doba.
Vážně?
Drahoušku, vážně? Ne. To bylo jiné.
Fajn, tak toho nechme.
Waterboarding.
Ne, to nebyl waterboarding.
Správně to je motorboating.
-Co? Ne. -Je to motorboating.
-Já to najdu. -Motorboating, jedno slovo.
-Ale tohle není… -To je metafora?
Tak jo, jde se dovnitř.
Johnovo suspendování bude platit až do slyšení. Termín bude upřesněn. Zpráva se
připravuje. Ale chci poblahopřát Davidovi, že se tak rychle ujal funkce
předsedy. Vede si skvěle.
Takže potlesk?
Jo, Davide!
Motorboating je akt, při kterém si člověk strčí obličej mezi dvě velká prsa
a hlavu velmi rychle obrací ze strany na stranu a při tom vydává hlasitý
-To jsem nikdy neslyšela, to je nechutné, -zvuk.
Představuji vám naše akademiky.
A proč by to kdo dělal? Chápeš to?
Dobře. Něco může být v té…
Přátelé, moc se omlouvám, zapsala jsem si špatný čas, nechápu to.
Ted jsme právě chtěli dál.
Pokračuj, ano, Davide, je tady židle navíc, nebo…
Madam, promiňte.
Tady je.
Vy dva se znáte? Vladimir Vladinski.
Náš, náš nový odborný asistent?
Ne. Ještě jsme spolu nemluvili.
Prosím, posaďte se.
To je dobré.
Já musím stát kvůli zádům, a navíc, váš věk.
No, budu předstírat, že jste to nezmínil, ale…
Tak jo, a jdeme dál.
Myslel jsem tím služební věk.
Já žertuju.
Stále chybí dva dobrovolníci na Meckleburgovo…
Co váš nákup?
Na místě.
-Na straně šest jsou hodnoty fakulty -Dobře.
-Jo. -Anglistiky.
S respektem…
Taška na zemi přináší smůlu.
Být výstižný, vždy zachovat mlčenlivost.
Zapojovat se konstruktivně. Udržet si
-perspektivu. Nějaké otázky? -Dobře.
Čím víc ušetříš…
Můj salát zbožňují. Zhltnou ho!
Davidův Frito páj.
Nedáte si?
Ne, nesmím lepek. Bohužel.
Vy máte celilakii?
Syn mé přítelkyně má celilakii.
Spíš tělesnou dysmorfickou poruchu.
Ještě jednou díky za tu židli.
Vůbec není zač. Sezení prý zabíjí.
To jsem slyšela, zkoušel jste polohovací stůl?
Ne, ale asi bych měl, co?
Já nevím, zkuste.
Třeba mi pomůže na svaly.
A jak si zvykáte na život na venkově?
Upřímně? No, dost s tím bojuju.
-Bože můj! Ahoj! -Ahoj!
Pane bože! Já, zdravím, zdravím. Já jsem Cynthia.
-Taky tu učíte, že ano? -Jo. Má jeden kurz.
Jo.
Zdravím, já, já hrozně žeru váš román, vážně. Je kurva tak formativní, moc ráda
vás poznávám.
No, jsem jen velké zklamání.
Vtipný, já taky.
Promiň, přijela bych dřív, ale naše dcera si pokálela oblečení.
Ale ne.
Já jsem mu říkala, že si má váš román přečíst.
No, já ještě nečetla ten jeho, tak jsme si kvit.
Není tak dobrý jako ten váš.
No, tak, co kdybyste k nám tenhle týden přišli na koktejl a můžeme si vyměnit
-výtisky. Vy oba. -Díky.
Jo, no, já nepiju, ale on je rád, když u toho nejsem.
Tak nemusíme pít.
Ne, ne, ne, já, já ale chci, aby pil. Je to pro něj dobrý.
Jo.
-Jejda. Pardon. -Promiňte.
Můžu si chvilku tyhle dva půjčit?
Ano, pošlu vám email.
-Dobře. -Jo.
-Vladimir je tu na plný úvazek, tak se to -Těšilo mě.
Týká spíš jeho. Musíme vyplnit papíry k penzijnímu plánu.
Kolik toho asi slyšela?
To není fér. To je strašná situace. Cítím se špatně.
Je neuvěřitelné, že o tom ještě nic neřekla. Ale znáš to.
Asi to tak šílené není.
Nezlob.
Hele, mám otázku.
Možná znám odpověď.
Viděl jsi vůbec tu zprávu?
Jasně, že jo.
Poslala bys mi ji?
Prosím?
-Tak jo. -Díky.
Užij si to.
Přeposláno: Zpráva k údajnému pochybení na fakultě. Jen pro tvé oči.
Andre
Skandální.
Je pro mě strašně těžký pochopit, jak…
Solila jsi je?
Jo.
…Konsensuální vztahy, tolik zábavné, ne navzdory dynamice moci, ale kvůli
dynamice moci, mohou být někým považovány za urážlivé nebo škodlivé.
Dala jsi na ně ještě něco?
Kmín.
Kurva.
A jako zralou ženu mě to trochu uráží.
Chci těm ženám říct, že když jsou smutné, není to asi kvůli sexu, který měly, ale
spíš kvůli času, který stráví na internetu, aby zjistily, co si o
nich myslí ostatní.
Čerstvý maso.
Prosím.
Ujde to.
Aby bylo jasno, s Johnem jsme měli vždycky dohodu. Dnes se tomu říká
otevřené manželství, ale bez veškeré té strašné komunikace.
Četli ten můj dopis?
Na to nedošlo. Mohl bys ten kompost vyřešit do příští neděle? Ne!
Mazej pryč, ty jeden!
Musí si ho přečíst. Na študentku jsem se nepodíval už deset let.
To jsme v šedesátkách? Proč jim říkáš „študentky“?
A plánují termín toho slyšení.
Fajn, protože já pravidla nikdy neporušil.
-Technicky. -Přesně tak.
Přineseš mi ručník, prosím?
Neodpověděls mi. Můžeš ten kompost vyřešit do příští neděle?
Možná. Vidělas ty nové profesory?
Naše náhradníky?
Nemají nás nahradit.
V to doufej.
Každopádně ano, viděla, jsou mladí a svěží a velmi slibní.
To z nich vymlátíme.
Vlad, manžel, přijde příští neděli na koktejl, udělám si lepší obrázek.
Když tu bude Sid?
Sakra!
Jasně, tak to přehodím.
Až Sid nadhodí
celou tu věc, tak jí nic neříkej.
Hele, naše, naše dcera nemusí o tom všem nic vědět.
K obědu v neděli lososa?
Jo, půjde na gril.
A na trhu koupím něco čerstvého.
Použij můj salát, už ho můžeme sklízet.
Jistě.
A uděláme třeba těstoviny, jen rybu se zeleninou nemůžu, je mi pak zle.
Mám dojem, že přestanu jíst lepek.
Prosím, to ne.
Proč ne?
Nechci o tom se Sid mluvit.
Díky.
Vím, že to je pro tebe těžký.
Vážím si toho, co děláš. Klobouk dolů.
Jak sentimentální.
Doopravdy.
Hele, pokud jde o mě, dělám to, co vždycky.
-Zdravím. -Dobré ráno.
S Johnem jsme už léta na kampusu zlatý pár.
KATEDRA ANGLISTIKY
On, propagátor poezie a charismatický předseda.
A já, zoufale žádaná profesorka tvůrčího psaní a vášnivá lektorka
nejoblíbenějšího kurzu na katedře.
VĚK NEVINNOSTI
PROBUZENÍ
CVIČENÍ DŮVĚRY MILOVANÁ
Tak co, vy mrchy?
Ženy v americké fikci. Je jich trochu moc, nemyslíte?
To byl vtip.
-Díky! -Dvě cappuccina.
-Jo! A je se sójou? -Cappuccina! Díky!
Se sójou.
Díky.
S mlékem.
Takže…
Tak jsme se bavily…
A chtěly bychom vám něco říct.
Ano, určitě. Prosím. Promiňte.
-Pardon. -Jste v pohodě.
Fakt jsem.
Jen jsme vám chtěly poradit, abyste se netvářila jako podporující manželka.
Páni.
Dobrá.
A co dál?
No a dál…
No, jen si myslíme, že jste sexy, skvělá ženská.
Jako, že jste vážně sexy.
Jo.
No a jen si myslíme, že ho nemusíte podporovat.
Mé drahé, drahé přítelkyně.
Ten váš zájem mi velmi lichotí.
…Na našich bedrech. Bude to na našich bredrech. Tomu se snažím zabránit.
-Nic víc. -Bože.
S tímhle mužem jsem dřív něco měla.
Když jsem na poradách měla ty správné kalhotky, tak jsem jen pohledem na něj
často dosáhla orgasmu.
Můžeš mi dát kapesník? Podrž to. Jen to podrž. No tak, dělej.
Časem je všechno snazší, jestli mě chápete.
Připravena do akce?
Už skoro jo.
Počkej. Víš, já, slyšela jsem, že jsi dnes mluvila se skupinkou
studentek.
Vlastně se o ně docela bojím. Říkaly, že je zneklidnilo, když s tebou mluvily.
Vážně?
Protože některým obětem často nevěří právě starší ženy, které útočníkům
pomáhají.
Davide?
Prostě musíme být jen velmi opatrní v tom, čemu studentky vystavujeme.
Promiň, zneklidnilo je, že se mnou mají mluvit, nebo to, že se mnou mluvily?
Nezlob se, to ti nemůžu říct. Ale to slovo „zneklidnilo“, to si pamatuju.
Dobře, dobře, Flo, vím, že jsi tu nová.
Jsem tu osm let.
Možná nevíš, jak to tu funguje, ale budu požadovat, abys o tom s nikým
„neoficiálními kanály“ nemluvila, možná nikdy, promiň. Nevadí ti to? A
Davide, myslíš, že bys mohl jíst to, co ti doslova spadlo na zem, ještě
víc hlasitěji?
-Dobrý den. -Zdravím. Jo.
-Ahoj. -Připraven do akce?
Uvidíme.
-Kam vás dali? -Nahoru?
Dal jsem mu 406.
Můj starý kabinet.
Tak proto mi tam je tak dobře.
Promiňte, nechtěl jsem rušit.
Ale ne, ne, přesně tohle jsme potřebovali.
-Tak jo. -Dobře.
Tak jdem?
Mami!
Ahoj!
Tak krásně voníš. Pojď, ukaž se mi. Vypadáš bezvadně. Kde je Alexis?
Přijede zítra.
Vlakem?
Už si koupila auto.
Jak dospělé.
Je jí 35. Když bylo tolik tobě, mně bylo osm.
A teď je ti 27, a mně čerstvých 40. Neuvěřitelný.
Fóry o věku jsou trapný.
Víš, Alexis se se mnou začala bavit o dítěti.
Jo.
Bezva, ale jsi strašně mladá.
Tobě tehdy bylo stejně.
Ale to byla jiná doba.
Alexis už bude v rizikovým věku.
To jo, ale co ty?
Jo, já vím. V New Yorku bych byla náctiletá máma. To by bylo sexy.
Dítě není legrace.
Já vím, to byl vtip.
To, co chce tvoje partnerka, nemusí být dobrý pro tebe.
Mami!
Mám Alexis ráda, opravdu moc.
-Prosím, to už stačí. -Jen by ses neměla nechat ovládat.
Ona mě neovládá. Jen o tom mluvíme. Proč jsi tak…
Pořád za tebe splácím studentské půjčky.
Tak jo, mami. Pane bože. Mrzí mě, že jsem ti to řekla, příště ti už nic
neřeknu. To je pro náš vztah fakt skvělý. Díky, mami.
Poslyš, broučku, promiň. Jsem ve stresu.
-Jo, už zas? -Prosím, neříkej mi: „už zas“.
Stavíš se se mnou do pekárny?
Zajdeš si tam sama, prosím?
Bývalá studentka, kterou jsem vyhodila.
Vánoční roládu, prosím.
Máme jen 30 centimetrové.
Skvělé, ty má dcera nejraději.
Nechodila na hodiny a nic nedělala, fakt nic osobního.
-Můžu zaplatit? -Smím ji nejdřív zabalit?
No jistě. Žádný spěch.
Přiložte kartu.
-Promiňte. -To nic. V pořádku.
Když od všeho odhlédnu, kde zůstala proboha sebeúcta?
Měla by se stydět.
Je to řecké divadlo, jako Oresteia.
Ne, to teda není.
Je to rodinné drama, kdy každá akce spustí reakci, která se musí
vyřešit. Typicky řecké. Caitlyn je Clytemnestra. Khloe je Electra. My jsme
Lítice.
To je úžasný rozhovor.
A vyrůstej s nima.
Pop kulturu miluju. Jo, pop kultura. Není to ale řecká tragédie, ne.
Podstatou tragédie je vzít něco těžkopádného a dát tomu nějakou
strukturu.
A přesně to dělají s Kardashiankama.
Ne, Johne. Otevřený konec nemůžeš srovnávat s řeckou tragédií. Je to
ontologicky a fenomenologicky opačný.
Nemluv na mě sprostě.
Ale ne.
Definice tragédie je jediný, úplný a celistvý děj.
Jde o tohle, tvá matka nechápe vyvíjející se formy.
Cože?
Jo. Nikdy nemyslela nezávisle, to jí nikdy nešlo. Má ráda věci prověřené
časem, aby je nemusela aktivně hodnotit.
Prosím, dost.
Aby všechno bylo jako: „Pane Winstone, rukavička lady Parsonové! Jak
skandální.“ Starking toužil po Lily, ale ta zemřela při výrobě klobouků, víš.
Byl to Seldon. Proč si ze mě utahuješ?
Uvěznila se ve věži.
No, aspoň v tý věži jsem, Johne. Na rozdíl od tebe, protože ty v tý věži
už dávno nejsi. Tebe už do tý zasraný věže nikdy nepustí, protože sis
do ní tahal svý mladý holčičky.
Hele.
Počkej, počkej.
Co?
Tvůj otec už dál nesmí učit, protože měl sex se studentkama! A já ten jeho bordel
musím řešit. Lidi mě soudí, mluví o mně, studenti mají úzkosti! A ty si tu sedíš
a shazuješ mě!
-A o co jde tobě? Jenom chceš, -Hele…
-abych dlouho vydržel, dostal penzi -O co tu jde?
A zmizel ti ze života.
To je pravda, správně, Johne. Žiju a pracuju s tebou 30 let a jediný, co
chci, je být na týhle požehnaný zemi už konečně sama.
Mami!
Přestaň!
Ale ty teď o tu penzi přijdeš kvůli svýmu čumáku v kozách 21 letý studentky
komunikace a já se budu muset po zbytek života dívat, jak po mým domě
chodíš s povislejma koulema, který ti trčej ze smradlavejch trenek.
Co? Mami! Přestaň!
Dost!
O bože.
-Moc mě to mrzí. -Zlato…
To, to není to tak zlý. Já o tom věděla.
Lásko, lásko, lásko, dýchej.
Tys o tom věděla?
No, ne o všech detailech, ale…
My máme otevřené manželství.
-Mami, do prdele. -Co?
Vždyť jsem jedináček, mamko.
Mamko?
Vždyť tu bydlíme my tři a ty mi něco takovýho zatajíš?
My, my, my přemýšleli, že ti to řekneme, ale…
Vědělas, že šuká studentky?
Počkej, počkej, to bylo, nebylo to proti pravidlům.
Já o tom věděla jen vágně. Ale…
A víš, kdo taky vágně věděl, že se děje něco hroznýho? Němci za druhý světový.
No, to tedy není vůbec vhodný příměr.
-Odcházím. -Koupila jsem vánoční roládu.
Vezmu si ji s sebou.
Ale já chtěla taky.
Tak si ji kurva nech!
Nech jí jen kousek.
Sid, Sid, broučku, promluvme si o tom.
To ne, to ne. Lásko, jedem.
Já chtěla… Máš tu roládu?
Zlato.
Nechalas mi kousek?
-Dámo! -Můžem jet?
-Tohle je nepřijatelné chování! Vždyť je -Díky.
To dort za 48 dolarů!
Hned odsud vypadni!
Je to i můj dům.
Zařiď si dnes přespání jinde, Johne, myslím to vážně, já končím, je konec.
Už žádná podporující manželka, žádný držení kurzu, končím, je konec.
Zklidni hormon.
Vypadni kurva, odsud!
Dobře, jo. Tak jo.
Hned odsud vypadni!
Jsi fakt maniak.
Je podle vás ten román v našem kulturním diskurzu pořád relevantní?
Často myslím na to, co Vladimir Nabokov řekl v jednom rozhovoru.
Řekl něco jako: „Nechci se vás vůbec nijak dotknout…“
…mý rodiče chtěli, abych se stal inženýrem.
Povíte, co plánujete dál?
Budu učit, rozhodně. No a ano, jak jste říkala, má žena také píše. Poznali jsme
se v Iowě. No a, ano, má to obrovské výhody, protože už oba víme,
jak to chodí.
Ale samozřejmě, s malým dítětem je to zatraceně těžké.
Jsem na chatě.
Je tu zkurvená zima, dorazím po pátý.
Jestli pořád nejsi namíchnutá.
NORMÁLNĚ BYCH VÁM NEPSALA,
Mělas mi to říct.
ALE SID JE VÁŽNĚ NAŠTVANÁ.
Chci mít jenom život bez komplikací.
Když už nemůžu mít moc, můžete mě alespoň ušetřit dramat ostatních?
Toho jejich chování, všech jejich potřeb, veškerých tužeb.
Je to sobecké?
Došla jsem v životě do bodu, kdy
už prostě nechci myslet na nikoho jiného.
Nejdu zase nevhod?