Nemrég döbbentem rá arra,
hogy talán többé már nem lesz hatalmam egy másik ember felett.
A diákjaim, akik…
régen mindent megtettek, hogy lenyűgözzenek engem,
most úgy érzik, a tanításaim fölött eljárt az idő.
A lányom, aki valaha istenített, most úgy véli, a személyem teljesen
haszontalan.
És habár lehetséges, hogy még rám fanyalodik egy férfi,
talán többé már senkinek nem lesz spontán erekciója miattam.
Idősödő nőként
az zavar még inkább,
hogy már senkit nem tudok elcsábítani.
Ez felettébb szomorú.
Nem gondolják?
Mi a fasz? Mi a…
Elnézést!
MINDIG IS A KASTÉLYBAN ÉLTÜNK
HAT HÉTTEL KORÁBBAN (MÉG MÁS IDŐK JÁRTAK)
Szüreti salátát készítünk a kihelyezett értekezletre.
Harmincadik éve tanítok az egyetemen,
úgyhogy ez lesz a 30. kihelyezett értekezletem.
De…
már az anyaméhben is jártam ilyenen, szóval…
Ez egy „kapjátok be” saláta. Amitől mindenki szégyelli, amit hozott.
- Igen, azt kérem. - Ezt?
- Kösz. - Nincs mit.
A mai nap érdekes lesz. Történt egy kis szexbotrány.
Egy tanárnak viszonya volt a diákjaival.
És az élet úgy hozta,
hogy az említett tanár történetesen a férjem.
MEKKORA SZARBAN VAGYOK?
Oké. Mi van a nemi alapú diszkriminációval?
Andre, van valami új infód?
Akkor egyből a tárgyra térek.
Már hatan éltek ilyen vádakkal.
Hat fiatal nő. Vagyis már nem olyan fiatalok.
A John kirúgását követelő petíció aláíróinak száma pedig…
Ejha! Több mint ezer öregdiák támogatja.
Mi?
Egyetemista koromban minden tanárommal dugni akartam.
Öreggel, fiatallal, férfival, nővel, de túl félénk voltam hozzá.
Ahogy George Bernard Shaw mondta egyszer:
a fiatalok csak elvesztegetik a feszes popójukat.
Megérkeztünk.
Meséltem már, hogy egyszer régen bementem John irodájába,
és azt láttam, hogy egy lány az arcába tolja a melleit, így…
- Mi is ennek a neve? - Szexuális ragadozó?
Más idők jártak.
Biztos?
Aranyom, most történt? Nem. Más idő volt.
- Ne kezdjük el… - Csónakázás.
- Nem az a neve. - Szerintem motorcsónakozás.
Mi? Nem.
- Motorcsónakozás. - Megnézem.
- Keress rá! Egybeírva! - Most ne…
Na jó. Indulás!
John felfüggesztése hatályban marad a meghallgatásig. Időpont még nincs.
Készül róla egy jelentés.
De szeretnék gratulálni Davidnek az elnöki feladatok gyors átvételéért.
Remekül csinálod. Tapsot neki?
Éljen David!
„A motorcsónakozás az, amikor valaki két nagy mell közé dugja az arcát,
majd nagyon gyorsan jobbra-balra mozgatja a fejét, és közben kiad egy…
hangot.
Íme a tudomány világa.
Na jó. Lehet valami…
Barátaim, úgy sajnálom! Rosszul tudtam az időpontot. Hihetetlen.
- Épp végeztünk. - Folytassátok!
David, van még egy szék, vagy…
Hahó! Elnézést!
Itt az enyém.
Elfelejtettem. Találkoztál már Vladimir Vladinskivel?
Ja, az új adjunktusunkkal?
Nem.
Még nem találkoztunk.
Foglalj helyet!
Kösz, nem.
Állnom kell a hátam miatt, meg hát ott van a szenioritás is.
Nos, úgy teszek, mintha ezt nem mondtad volna, de…
Jól van. Következő téma.
- Munkahelyi szempontból értettem. - Csak vicceltem.
Kell még két önként jelentkező a Meckleburg…
Hogy ment a bevásárlás?
Remekül.
- Szuper. - Igen.
Tisztelettudó…
Balszerencsét hoz, ha a padlón van a táskád.
Legyen lényegre törő! Járjon el bizalmasan!
Álljon hozzá konstruktívan! Nézze a teljes képet! Van kérdés?
Ha van, akkor ki vele!
Odavoltak a salátámért.
Felfalták, szóval…
David húsos pitéje.
Kérsz belőle?
Én sajnos nem eszem glutént.
Cöliákiás vagy?
A fiam barátja cöliákiás.
Ez inkább testképzavar.
Még egyszer köszönöm a széket.
Nincs mit. Az ülés csendes gyilkos.
Hallottam róla.
Próbáltál már állóasztalt?
Nem, de kellene, nem?
- Nem tudom. Kellene? - Jó lenne a combizmaimnak.
Hogy sikerül beilleszkedni a vidéki életbe?
Megmondom őszintén, nagyon nehezen.
Te jó ég!
Szia!
Úristen! Szia! Cynthia vagyok.
Te is nálunk tanítasz, ugye?
Igen. Van egy kurzusa.
Szia! Kurva jó volt a regényed.
Kurvára jellemformáló. Alig várom, hogy megismerjelek.
Csalódást keltő vagyok.
Érdekes, én is.
Bocs, hogy késtem, de a lányunk a ruhájába piszkított.
Jaj, ne!
Mondtam Vladimirnek, hogy olvassa el a könyvedet.
Még én sem olvastam az övét. Kvittek vagyunk.
- Nem olyan jó, mint a tiéd. - Kösz.
Gyere át koktélozni valamelyik nap a héten,
és könyvet cserélhetünk. Gyertek mindketten!
Én nem szoktam, de Vladimir imád inni, ha nem vagyok vele.
- Nem muszáj. - De!
Nagyon szeretném, ha inna. Jót tesz neki.
Igen.
- Bocs. - Elnézést.
- Elrabolhatom őket? - Igen. Majd küldök e-mailt.
- Oké. - Jó.
Vladimir teljes állásban van, úgyhogy ez inkább őt érinti.
Csak pár nyomtatvány a nyugdíjjárulékhoz.
Ez nem igazság.
Szörnyű helyzetben van. Nagyon sajnálom őt.
Elfogadhatatlan, hogy még semmit nem mondott.
De tudjátok, nem meglepő.
Aggódom amiatt…
Légy jó!
Figyelj!
- Volna egy kérdésem. - Talán választ kapsz rá.
Tényleg láttad a jelentést?
Persze.
Elküldöd nekem?
Kérlek!
- Jó. - Kösz.
Élvezd ki!
JELENTÉS TANÁRI VISSZAÉLÉSRŐL
MÁS NE LÁSSA! ANDRE
Botrányos.
Nehezen tudom megérteni…
- Megsóztad ezeket? - Igen.
…hogy a konszenzuális viszonyok, amiket élveztek,
nem a hatalmi pozíció ellenére, hanem éppen amiatt,
hogyan tekinthetőek utólag ennyire ártónak és kártékonynak.
- Valami mást is tettél rá? - Római köményt.
A picsába!
Nőként ezt egy kissé sértőnek találom.
Szívesen elmondanám ezeknek a nőknek, hogy ha szomorúak, akkor nem a szex miatt,
hanem mert túl sok időt töltenek az interneten azon tűnődve,
mások mit gondolnak róluk.
Friss hús!
Meghoztam.
Remek lett.
Szeretném tisztázni, hogy Johnnal mindig is volt egy megállapodásunk.
A mai gyerekek nyitott házasságnak hívnák,
de a sok kínos beszélgetés nélkül.
- Olvasták a levelemet? - Nem került elő.
Elintéznéd a komposztot még jövő vasárnap előtt? Ne!
Menj onnan, pajti!
El kell olvasniuk.
Tíz éve rá sem néztem a bakfisokra.
Mi ez, a ’60-es évek? Miért hívod őket bakfisoknak?
És lesz majd egy meghallgatás.
Az jó, mert nem szegtem szabályt.
Szigorúan véve.
Pontosan.
Hoznál nekem egy törölközőt?
Nem válaszoltál.
Elintéznéd a komposztot még jövő vasárnap előtt?
Talán. Találkoztál az új tanárokkal?
Az utódainkkal?
- Nem helyettünk jöttek. - Reméljük.
Egyébként igen, találkoztam velük. Fiatalok, életerősek és ígéretesek.
Majd kiverjük belőlük.
Vlad, a férj átjön koktélozni jövő vasárnap.
- Majd kifaggatom. - Amikor Sid itt lesz?
A fenébe!
Jó, akkor átszervezem.
- Majd ha Sid jön… - Aha.
…ne beszéljünk neki erről az egészről!
Nézd, a lányunknak nem kell tudnia erről az egész…
Szombati vacsorának jó a lazac?
- Igen, majd meggrillezem. - Vásárolok friss dolgokat.
Használjuk a salátámat! Már majdnem jó.
Persze.
És főzz tésztát vagy valamit! Nem ehetek csak halat és zöldséget.
Elsorvadok.
Gondolkodom a gluténmentes étrenden.
Kérlek, ne!
Miért ne?
Nem akarom elmondani Sidnek.
Köszönöm.
- Tudom, hogy ez nem könnyű neked. - Aha.
Hálás vagyok. Csak ezt mondom.
- Micsoda érzelmek! - Komolyan.
Nézd, én csak azt csinálom, amit mindig is szoktam.
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Évek óta John és én voltunk a campus álompárja.
John, a költészettudós és karizmatikus tanszékvezető,
és én, a kreatív írás legfelkapottabb tanára,
és a tanszék legnépszerűbb tantárgyának lelkes oktatója.
Mi a pálya, picsák?
Nők az amerikai irodalomban. Ez azért elég tág, nem?
Ez szóvicc volt.
Két cappuccino.
Ez szójatejes?
- Szója. - Köszönöm.
- Szuper. - Tehéntej.
Szóval…
az előbb beszélgettünk,
és szeretnénk mondani valamit.
Igen! Én is azt szeretném. Ki vele!
Bocsánat!
Semmi baj.
Biztos?
Csak szeretnénk elmondani, hogy…
nem kell támogatnia a férjét.
Hű!
Oké.
Folytassátok!
Jó.
Szerintünk maga egy zseniális, szexi nő.
Nagyon szexinek tartjuk magát.
Igen.
És szerintünk nem kell kitartania a férje mellett.
Drága barátaim!
Nagyon jólesik, hogy aggódtok értem.
Bajunk lesz belőle. Ezt szeretném elkerülni.
- Csak ezt mondom. - Istenem!
Egyszer viszonyom volt ezzel a férfival.
Az értekezleteken, ha megfelelő nadrágban voltam,
annyitól is eljutottam a csúcsra, hogy néztem őt profilból.
Az idő mindent egyszerűbbé tesz, ha értik, mire gondolok.
Készen állsz?
Kezdhetjük!
Figyelj!
Beszéltem néhány hallgatóval, akikkel állítólag ma találkoztál.
Aggódom értük.
Szorongással töltötte el őket a beszélgetés.
Igen?
Gyakori, hogy az áldozatoknak nem hisznek az esetek elősegítői,
akik gyakran idősebb nők.
David!
Szerintem nagyon vigyáznunk kellene, hogy minek tesszük ki a hallgatóinkat.
Már a beszélgetés előtt is szorongtak, vagy csak utána?
Ez nem volt egyértelmű,
de ha szorongásról hallok, arra mindig felkapom a fejem.
- Flo, tudom, hogy új vagy. - Nyolc éve dolgozom itt.
Talán nem tudod, mi hogy megy itt,
de kérlek szépen, ne beszéljünk erről nem hivatalosan, mondjuk, soha többé!
Bocsánat. Nem bánod?
David, nem tudnád azt a rágcsálnivalót, ami leesett a földre, hangosabban enni?
- Sziasztok! - Helló!
Szia!
Készen állsz?
Meglátjuk.
Hol kaptál helyet?
- Az emeleten. - A 406-osba ültettem.
- A régi irodámba! - Akkor azért olyan jó ott a légkör.
Elnézést, nem akartam zavarni.
Dehogy, semmi gond. Pont erre volt szükségünk.
Oké.
Anya!
Szia!
Jó az illatod.
Hadd nézzelek!
Szuperül nézel ki.
- Hol van Alexis? - Holnap jön.
Vonattal?
- Vett egy autót. - Milyen felnőttes!
35 éves. Amikor ennyi voltál, én nyolcéves voltam, és tanítottál.
Most 27 éves vagy, én meg 40.
Elképesztő!
Ez béna poén volt, anya.
Alexis gyermekvállalásról akar beszélgetni.
Igen.
Jó, de te szörnyen fiatal vagy.
- Te is ennyi voltál. - Akkor más idők jártak.
Alexis már így sem fiatal.
- Igen, de te. - Tudom.
New Yorkban tinianyuka lennék. Az végül is szexi.
- Egy gyerek komoly dolog. - Tudom. Vicceltem.
Attól, hogy a párod akarja, még nem biztos, hogy helyes.
- Anya! - Kedvelem őt.
- Imádom Alexist! - Légyszi állj le!
De ne hagyd magad leuralni!
Nem ural le engem! Csak beszélgetünk róla. Miért…
Még mindig fizetem a diákhiteledet.
Na jó, anya. Jesszusom! Bánom, hogy meséltem róla.
Legközelebb semmit sem mondok el. Úgy a legjobb nekünk. Köszönöm, anya!
Figyelj, szívem! Sajnálom. Stresszes vagyok.
Semmi bajod.
Ne mondd, hogy semmi bajom!
- Beugrunk a pékségbe? - Nem tudnál kitenni?
Egy volt diákom, akit meg kellett buktatnom.
Kaphatnék egy fatörzs tortát?
Csak 30 centisünk van.
Tökéletes. Az a lányom kedvence. Nagyon…
Nem járt órára, és nem is tanult. Semmi bajom nem volt vele.
- Fizethetek? - Becsomagolhatnám előtte?
Persze. Csak nyugodtan.
Lehet érinteni.
Jaj! Elnézést!
Semmi baj.
Mindent félretéve az jutott eszembe: hova lett az önbecsülése?
Szégyellnie kéne magát.
- Mint egy görög dráma. Az Oreszteia. - Nem olyan.
Ez egy családi dráma, amiben minden tettnek következménye van,
és számolni kell vele. Mi lehetne görögösebb?
Caitlyn Klütaimnésztra.
Chloe Elektra. Mi vagyunk a fúriák.
- Csodás beszélgetés. - Köztük nőttem fel.
Imádom a popkultúrát. Éljen a popkultúra! De ez nem egy görög tragédia.
A tragédia lényege a nyers tragikum struktúrába rendezése.
Mint a Kardashian-sorozatban.
Nyitott véggel nem hasonlítható egy görög tragédiához.
Ontológiailag és fenomenológiailag is az ellentéte.
Mindjárt begerjedek.
A tragédia definíció szerint egyetlen teljes, egész cselekmény.
Édesanyád nem képes felfogni a műfajok változását.
- Mi? - Igen.
Az önálló gondolkodás nem az erőssége.
A bejáratott dolgokat szereti, hogy ne kelljen mérlegelnie.
Hagyd abba!
Ilyesmikre vágyik: „Mr. Went ellopta Lady Parson kesztyűjét. Botrányos!”
Starking epekedett Lily után, de a lány szegényen halt meg.”
Seldennek hívják. Miért gúnyolsz ki?
- Az elefántcsonttornyában ragadt. - Én legalább ott vagyok. A toronyban.
Veled ellentétben, aki nincs ott, és már be sem léphet a kurva toronyba,
mert kislányokat vitt fel magával.
- Hé! - Mi?
Az apádat felfüggesztették, mert diákokkal szexelt!
És rajtam csattan az ostor miatta.
Az emberek ítélkeznek felettem, kibeszélnek, a diákok szoronganak.
Te meg itt üldögélsz, és gúnyolódsz rajtam!
- Hé! - Miről beszélsz?
Csak azt akarod, hogy legyek már nyugdíjas, és húzzak el az életedből.
- Mi ez az egész? - Persze. Ahogy mondod, John.
Azért éltem és dolgoztam veled 30 éven át,
mert a leghőbb vágyam, hogy egyedül legyek.
Elég!
De most odalesz a nyugdíjad,
mert egy 21 éves kommunikációszakos diáklány mellei között berregtél,
én meg nézhetem életem végéig, ahogy itt lófrálsz a házamban
a rohadt gatyádból kilógó, csüngő golyóiddal!
Elég!
Úristen!
Sajnálom!
Kincsem…
- Nincs ilyen nagy baj. - Vegyél egy mély levegőt!
Tudtam róla.
Te tudtál róla?
- Konkrétumok nélkül, de… - Nyitott házasságban élünk.
Anya, mi a szar?
Mi az?
- Egyke vagyok, muter! - Muter?
Hárman éltünk a házban, és eltitkoltatok előlem egy ilyen dolgot?
- Gondolkodtunk rajta… - Tudtad, hogy a diákjait dugja?
- Nem volt szabályellenes. - Halványan sejtettem, de…
Tudod, kik sejtették még halványan a bajt? A németek a második világháborúban.
Ez nem megfelelő hasonlat.
- Elmegyek. - De vettem fatörzs tortát.
- Elviszem. - Én is kérek!
Tartsd meg, baszki!
Hagyj neki egy szeletet!
Sid! Szívem! Beszéljük meg!
- Kicsim! - Eltetted a tortát?
Hagytál belőle?
- Kislányom! - Menjünk!
Ez a viselkedés elfogadhatatlan!
Ez egy 48 dolláros torta!
Tűnj el innen!
Ez az én házam is.
Aludj valahol máshol, John, kérlek!
Komolyan. Elegem van. A támogató feleségnek annyi.
Nem próbálok kitartani. Befejeztem!
Nyugodj meg!
- Takarodj innen! - Szórakozol velem?
- Oké. - Tűnj el!
Őrült vagy, baszki! Jól van.
A mi kulturális környezetünkben is van mondanivalója a regénynek?
Gyakran eszembe jutnak Vladimir Nabokov szavai.
Valami olyasmit mondott: „Nem akarom megérinteni…”
…a szüleim mérnöknek szántak engem.
Mivel fogja folytatni?
Ami azt illeti, tanítok.
És igen, ahogy ön is említette, a feleségem is író. Iowában találkoztunk.
És igen, ez nagyon jól jön, mert mindketten ismerjük a folyamatot,
de persze egy kisgyerekkel ez rohadtul meg is nehezíti a dolgokat.
JOHN: A FAHÁZBAN VAGYOK. KURVA HIDEG VAN. ÖT UTÁN HAZAMEGYEK.
HA NEM VAGY MÉG MINDIG BEGŐZÖLVE.
SID: NYITOTT HÁZASSÁG? EL KELLETT VOLNA MONDANOTOK.
Én csak bonyodalmaktól mentes életre vágyom.
Ha nem lehet hatalmam,
legalább megszabadulhatnék más emberek zűrös ügyeitől?
A viselkedésüktől.
A szükségleteiktől és a vágyaiktól.
Ez önző kérés?
Csak eljutottam az életem azon szakaszába,
amikor már senki mással nem akarok foglalkozni.
Alkalmas még az időpont?
JULIA MAY JONAS KÖNYVE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Szűcs Imre