Jag har nyligen blivit varse om
att jag kanske aldrig igen kommer att ha makt över en annan människa.
Mina studenter,
som brukade göra allt för att imponera på mig
ser nu min undervisning som föråldrad.
Min dotter, som brukade avguda mig,
ser nu hela min existens som rätt värdelös.
Och även om en man skulle kunna låta mig vinna en diskussion,
lär jag aldrig mer ge upphov till en spontan erektion.
Som äldre kvinna är det som känns mest genant
att ha förlorat förmågan att trollbinda.
Jag tycker att det är sorgligt.
Håller du inte med?
Vad fan? Vad i…
Åh, ursäkta.
VI HAR ALLTID BOTT PÅ SLOTTET
SEX VECKOR TIDIGARE (EN ANNAN TID)
Vi ska göra en skördesallad till institutionsträffen.
Det här är mitt trettionde år vid universitetet,
så det här blir min trettionde institutionsträff.
Men jag har i princip varit där sen innan jag föddes, så…
Det är en riktig dra åt helvete-sallad.
En sådan som får alla andra att skämmas över vad de tog med.
-Ja, den där. -Den här?
-Tack. -Varsågod.
Det blir säkert en kul dag. Det är lite av en sexskandal på gång.
Förbindelser mellan en professor och hans studenter.
Och som av en händelse…
…råkar professorn i fråga vara min make.
Okej. Hur går det med Title IX-situationen?
Andre, vad är det senaste?
För att gå rakt på sak,
antalet anklagelser har stigit till sex.
Sex unga kvinnor. Eller, de är inte så unga längre.
Antalet underskrifter på namninsamlingen som kräver att John lämnar sin tjänst…
Wow. Över 1 000, inklusive stöd från alumner.
Va?
När jag gick på universitetet ville jag knulla alla mina professorer.
Gamla, unga, manliga, kvinnliga.
Men jag var för feg.
Som George Bernard Shaw sa en gång i tiden:
en fast rumpa är bortslösad på de unga.
Här är vi nu.
Har jag berättat att jag gick in på hans kontor för många år sen
och såg honom med en tjejs bröst upptryckta i ansiktet, liksom…
-Vad kallas det nu igen? -En sexförbrytare?
-Det var andra tider då. -Var det?
Söta du, var det som idag? Nej. Det var annorlunda.
-Låt oss inte börja… -Åh, waterboarding.
-Nej, inte waterboarding. -Motorboating är rätt term.
Va? Nej.
-Motorboating. -Jag kollar upp det.
-Motorboating, i ett ord. -Kan vi…
Okej, jag går in.
John förblir avstängd fram till hearingen. Datum ej fastställt.
En rapport håller på att sammanställas.
Jag vill ge en eloge till David för att han så snabbt klev in som prefekt.
Du gör ett toppenjobb. Ett hurra för David?
Heja David!
"Motorboating innebär att man trycker in ansiktet
mellan ett par stora bröst,
skakar snabbt på huvudet och samtidigt ger ifrån sig ett…
…ljud."
Får jag presentera, den akademiska världen.
Det kan vara något…
Kära vänner, jag är hemskt ledsen. Jag tog fel på tiden.
-Vi skulle precis gå vidare. -Fortsätt ni.
David, finns det en extra stol eller…
Ursäkta.
Ta min.
Jag minns inte om du träffat Vladimir Vladinski?
Vår nya lektor?
Nej.
Vi har inte träffats.
Slå dig ner.
Äsch, ingen fara.
Jag måste stå för ryggens skull, och dessutom, senioritet.
Jag tänker låtsas att du inte sa det där sista, men…
Okej, vi går vidare.
-Jag menar rent anställningsmässigt. -Jag skojar bara.
Vi behöver fortfarande två frivilliga till Mecklenburg…
Hur mår matvarorna?
Åh, de är inplockade.
-Toppen. -Ja.
Var respektfulla.
Det betyder otur att ha väskan på golvet.
Var koncisa. Håll sekretessen.
Var konstruktiva. Behåll perspektivet.
Frågor?
Ju mer man säger det.
De älskade min sallad.
De slukade den, så…
Davids Frito pie.
Vill du smaka?
Jag äter inte gluten, tyvärr.
Lider du av celiaki?
Det gör min sons vän.
Snarare dysmorfofobi.
Tack än en gång för stolen.
Nöjet är helt på min sida. Att sitta dödar.
Jag har hört det.
Har du provat ett sådant där höj- och sänkbart skrivbord?
Nej, men jag borde det, va?
-Kanske det? -Det vore bra för mina lårmuskler.
Hur trivs du med livet på landet?
Det har varit svårt att vänja sig.
Herregud!
Hej.
Herregud! Hej!
-Cynthia. -Du ska också undervisa hos oss, va?
Ja! En kurs.
Hej. Fan vad jag älskade din roman.
Den påverkade mig verkligen. Jag har sett fram emot att träffa dig.
Jag är en stor besvikelse.
Bra, jag med. Jag hade tänkt komma tidigare
men vår dotter uträttade sina behov i sina kläder.
Åh, nej.
Jag har sagt åt honom att han måste läsa din bok.
Jag har inte läst hans bok än, så då är vi väl kvitt.
-Den är inte lika bra som din. -Tack.
Ni kan väl komma över på ett glas någon gång i veckan,
så kan vi alla byta exemplar?
Jag dricker inte, men han älskar att dricka när jag inte är med.
-Vi behöver inte dricka. -Nej.
Jag vill att han ska dricka. Det är bra för honom.
-Ja. -Hoppsan.
-Ursäkta. -Ursäkta.
-Får jag låna dem en stund? -Ja, jag mejlar dig.
-Okej. -Ja.
Det här kommer främst att påverka Vladimir eftersom han jobbar heltid.
Det är bara lite pensionspapper.
Det är verkligen orättvist. Vilken tuff sits… Stackars människa.
Det är under all kritik att hon inte nämnt det än.
Men ja, man blir knappast förvånad.
Det oroar mig att…
Ha det bra.
Du.
-Jag har en fråga. -Jag kanske har ett svar.
Har du verkligen läst rapporten?
Jajamän.
Kan du skicka den till mig?
Snälla?
-Okej. -Tack.
Njut.
ÄMNE: TITLE IX-RAPPORT
BARA FÖR DIG. -ANDRE
Skandalöst.
Jag kan inte förstå hur…
-Har du saltat de här? -Ja.
…affärer som byggde på samtycke och som var härliga,
inte trots maktdynamiken, utan på grund av maktdynamiken,
i efterhand kan ses som kränkande eller skadliga.
-Har du haft på något annat? -Kummin.
Fan också.
I egenskap av kvinna känner jag mig faktiskt lite förolämpad.
När de här kvinnorna mår dåligt, vill jag säga till dem
att det nog inte är på grund av sexet de haft
utan snarare för att de suttit för mycket på nätet
och funderat på vad folk tycker om dem.
Färskt kött.
Sådär.
Pricken över i.
För att förtydliga, John och jag har alltid haft en överenskommelse.
Dagens unga skulle kalla det ett öppet äktenskap,
men utan all hemsk kommunikation.
-Har de läst mitt brev? -Det kom aldrig på tal.
Kan du fixa komposten innan nästa söndag? Nej!
Kila vidare, kompis!
De måste läsa brevet.
Det var tio år sen jag ens kollade åt en studentska.
Lever vi på 60-talet? Varför säger du studentska?
De ska bestämma datum för hearingen.
Bra, för jag har inte brutit mot reglerna.
Tekniskt sett.
Exakt.
Kan du hämta en handduk åt mig?
Du svarade inte.
Kan du fixa komposten innan nästa söndag?
-Kanske. Träffade du de nya professorerna? -Våra ersättare?
-De är inte våra ersättare. -Hoppas det. Men ja, jag träffade dem.
De är unga, oförstörda och fulla av potential.
Det ska vi snart ändra på.
Vlad, mannen, kommer förbi på en drink nästa söndag.
-Då kan jag få en bättre bild. -När Sid är här?
Jädrar!
Okej, jag får boka om.
När Sid kommer,
låt oss inte nämna något om det här för henne.
Vår dotter behöver inte få veta…
Ska vi äta lax till middag på lördag?
-Ja, jag grillar den. -Jag köper lokalodlade grönsaker.
Vi kan ta min sallad. Den är snart redo att skördas.
Visst.
Och laga lite pasta eller något. Jag kan inte bara äta fisk och grönsaker.
Då tynar jag bort.
Jag funderar på att sluta med gluten.
Snälla, gör inte det.
Varför inte?
Jag vill inte prata med Sid om det.
Tack.
Jag vet att det varit tufft för dig.
Jag uppskattar det du gör. Bara så du vet.
-Så sentimentalt. -Jag menar det.
Jag gör bara vad jag alltid har gjort.
-Godmorgon. -Godmorgon.
John och jag har länge varit ett guldpar på campus.
Han, lyrikforskaren och den karismatiske prefekten,
och jag, den hett eftertraktade professorn i kreativt skrivande,
och passionerad föreläsare på institutionens populäraste kurs.
Vad händer, bitches?
Kvinnor i amerikansk skönlitteratur. Brudigt, va?
Det var en ordvits.
Två cappuccinos.
Ja. Är det med sojamjölk?
-Sojamjölk. -Tack.
-Perfekt. -Komjölk.
Så…
Vi satt och pratade lite förut.
Och vi kände att vi ville säga en grej.
Ja, det vill jag verkligen. Snälla.
Ursäkta.
Oroa dig inte.
Borde jag inte?
Vi vill bara ge dig möjligheten
att inte köra den här "stöttande fru"-grejen.
Wow.
Okej.
Berätta mer.
Ja.
Vi tycker liksom att du är en sådan snygg och briljant kvinna.
Alltså supersnygg.
Ja.
Och du behöver liksom inte stå bakom din man.
Kära vänner.
Jag är verkligen smickrad av er omtanke.
Det kommer att ligga på oss. Jag försöker undvika det.
-Det är bara det. -Gud!
Jag hade en affär med den här mannen en gång i tiden.
Under möten kunde jag, om jag hade på mig rätt sorts byxor,
få orgasm av att bara se honom i profil.
Tiden underlättar saker och ting, om ni förstår vad jag menar.
Är du redo?
Så gott som.
Du.
Jag träffade en grupp studenter som sa att de hade pratat med dig idag.
Jag är faktiskt orolig för dem.
De sa att de var spända på att prata med dig.
Okej.
Vissa överlevare blir ibland inte trodda av sådana som håller förövaren om ryggen.
Det handlar ofta om äldre kvinnor.
David.
Vi måste verkligen vara försiktiga med vad vi utsätter studenterna för.
Ursäkta, var de spända på att prata med mig eller kände de sig spända efteråt?
Det framgick inte.
När jag hör "spänd" så är det liksom värt att notera.
-Flo, jag vet att du är ny. -Jag har jobbat här i åtta år.
Du kanske inte vet hur det funkar här,
men jag ber dig att aldrig mer prata med mig om det här
i inofficiella sammanhang. Kanske någonsin.
Går det bra?
David, skulle du kunna äta dina snacks, som nyss låg på golvet, lite högre?
-Hej. -Hej.
Hej.
Är du redo?
Vi får se.
-Var hamnade du? -På övervåningen?
Han fick 406.
-Mitt gamla kontor. -Det är därför det har så bra energi.
Det var inte meningen att avbryta er.
Vi behövde verkligen någon som kom och avbröt.
Okej.
Mamma!
Hej!
Du doftar gott.
Få se på dig.
Du ser så cool ut.
-Var är Alexis? -Hon kommer imorgon.
Med tåget?
Hon har köpt bil.
Vad vuxet.
Hon är 35. När du var 35 var jag typ åtta. Du var fast anställd.
Nu är du 27 och jag har precis fyllt 40. Otroligt.
Åldersskämt suger, mamma.
Alexis har börjat prata om att skaffa barn.
Ja.
Okej, men du är ju så ung.
-Jag är lika gammal som du var. -Det var en annan tid.
Alexis anses redan geriatrisk.
-Ja, men inte du. -Nej, jag vet.
I New York skulle jag ses som en tonårsmorsa. Rätt hett.
-Ett barn är inget skämt. -Jag vet. Jag skojade.
Det ens partner vill är inte alltid rätt för en själv.
-Mamma! -Jag gillar Alexis.
-Jag älskar Alexis. -Sluta prata bara.
Men låt inte henne köra över dig.
Hon kör inte över mig! Vi bara pratar om saken. Varför…
Jag betalar fortfarande dina studielån.
Okej, mamma. Herregud. Förlåt att jag sa något.
Jag säger ingenting nästa gång. Det är toppen för vår relation.
Tack, mamma.
Förlåt, gumman. Jag är stressad.
Oroa dig inte.
Säg inte att jag inte ska oroa mig.
-Följer du med till bageriet? -Kan du bara släppa av mig?
En tidigare student jag var tvungen att underkänna.
Kan jag få en julstubbe?
Vi har bara de långa kvar.
Perfekt. Det är min dotters favorit. Hon…
Hon gick inte på lektionerna och hon gjorde inte uppgifterna.
Det var inget personligt.
-Kan jag betala? -Får jag packa den först?
Självklart. Ta din tid.
Blippa kortet.
Ursäkta.
Oroa dig inte.
Jag undrar bara, var är självrespekten?
Hon borde skämmas.
-Det är som grekisk teater, som Orestien. -Nej, det är det inte.
Det är ett familjedrama där varje handling leder till en konsekvens
som man sen måste göra upp med.
Supergrekiskt.
Caitlyn är Klytaimnestra.
Khloe är Elektra. Vi är furierna.
-Vilken konversation. -Föreställ dig att växa upp med dem.
Jag älskar popkultur. Hurra för popkultur. Men det är ingen grekisk tragedi.
Poängen med en tragedi är att ta något otympligt och tvinga in det i en form.
Exakt som i The Kardashians.
Nej, John. Någonting utan slut kan inte liknas vid en grekisk tragedi.
De är ontologiskt och fenomenologiskt varandras motsatser.
Inget dirty talk, tack.
Definitionen av en tragedi är en enskild, hel och fullständig handling.
Din mamma förstår sig inte på att saker ändrar form.
-Va? -Ja.
Självständigt tänkande är inte hennes starka sida.
Hon gillar beprövade saker så att hon själv slipper ta ställning.
Sluta nu.
Hon vill se på allt såhär: "Mr Went stal Lady Parsons handske! Så skandalöst.
Starking trånade efter Lily, men hon dog av att göra hattar."
Han heter Selden. Varför driver du med mig?
-Hon är fast i sitt elfenbenstorn. -Jag är åtminstone i tornet, John.
Till skillnad från dig som inte är det.
Som inte längre släpps in i det jävla tornet
för att du tog in småflickor i tornet.
-Hallå där. -Va?
Din pappa är avstängd från att undervisa eftersom han låg med studenter!
Och jag får städa upp efter honom.
Folk dömer mig, snackar skit om mig och studenter känner sig spända!
Och så sitter du här och driver med mig!
-Hörni. -Vadå städa upp?
Du vill vara med mig tills pensionen kommer och sen vill du bli av med mig.
-Vad är det som händer? -Exakt, John.
Jag har levt och jobbat med dig i 30 år
och det enda jag önskar mig är att få vara ifred.
Sluta!
Men nu får du ingen pension
för att du blev motorboatad av någon 21-årig kommunikationsstudent.
Och jag tvingas vara fast med dig och din hängiga pung,
som sticker ut ur shortsen, i resten av mitt liv.
Sluta!
Herregud.
Förlåt mig.
Sötnos…
-Det är inte så illa. -Andas, älskling.
Jag visste om det.
Visste du om det?
-Inga detaljer men… -Vi hade ett öppet äktenskap.
Mamma, vad i helvete?
Va?
-Jag är ensambarn, morsan. -Morsan?
Det var bara vi tre här hemma.
Och ni undanhöll något sådant här?
-Vi funderade på att berätta… -Visste du att han knullade studenter?
-Det var inte mot reglerna. -Jag visste typ, men…
Vilka fler visste typ att något dåligt hände?
Tyskarna under andra världskriget.
Det är en olämplig jämförelse.
-Jag drar. -Men jag har köpt en julstubbe.
-Jag tar med den. -Men jag vill smaka.
-Behåll den då, för fan! -Lämna en bit till henne.
Sid, gumman. Vi kan väl prata om saken?
-Älskling. -Tog du kakan?
Lämnade du en bit åt mig?
-Unga fröken! -Åk nu.
Det här är ett oacceptabelt beteende!
Den här kakan kostade 48 dollar!
Ut härifrån!
-Jag bor också här. -Hitta någon annanstans att sova inatt.
Allvarligt. Det är slut. Jag är trött på att spela stöttande fru.
Jag tänker inte längre hålla god min.
Lugna ner dig.
-Ut härifrån, för fan! -Skämtar du?
-Okej. -Ut härifrån!
Jävla galning. Okej då.
Har romanen fortfarande en plats i vår kulturella diskurs, tror du?
Jag tänker ofta på vad Vladimir Nabokov sa i en intervju.
Något i stil med: "Jag vill inte röra vid folks…"
…mina föräldrar ville att jag skulle bli ingenjör.
Vad är nästa steg för dig?
Jag har börjat undervisa.
Och, ja, som du nämnde, min fru är också författare.
Vi träffades i Iowa.
Det finns stora fördelar med det eftersom vi båda förstår processen.
Men med ett litet barn hemma är det riktigt jävla svårt.
JOHN I STUGAN.
ISKALLT HÄR. JAG KOMMER HEM EFTER 17.
OM DU INTE FORTFARANDE ÄR SUR.
SID ETT ÖPPET ÄKTENSKAP?
DU BORDE HA SAGT NÅGOT
Det enda jag önskar mig är ett okomplicerat liv.
Om jag inte får ha makt,
kan jag åtminstone få slippa andra människors drama?
Slippa deras beteende.
Slippa deras behov och begär.
Är det själviskt?
Jag har helt enkelt nått den punkten i livet när…
…jag inte vill behöva tänka på någon annan.
Passar det fortfarande idag?
BASERAD PÅ JULIA MAY JONAS BOK
Undertexter: Jessica Svärdsros