Jak to řekla Dorothy Parkerová?
To ona vlastně neřekla.
Jak to je? Vím, že to víte.
No tak…
Ráda si dám martini.
Maximálně dvě.
Po třech jsem už pod stolem, a po čtvrtém jsem pod…
hostitelem.
PROBUZENÍ
Španělskou směs ořechů?
Váš dům je neskutečný.
Děkuju, teď zrovna ho mám chuť spálit a být minimalistou.
Ne, to je ten nejlepší binec.
To je vaše kniha?
Moc rád si poslechnu váš názor.
Hrozně, ráda si ji přečtu.
Takhle si říká o tu mou.
Jak se těšíte na zítřejší první kurz?
Těším. Asi. Jo.
Znáte všechny ty zkratky, záludnosti labyrintu?
Jak, jak záludný je?
No, už máte průkazku?
Ne, už jsem se chtěl nechat vyfotit, ale nenašel jsem to.
Chcete, abych vás tam zavedla? Provedla bych vás podzemím.
To by bylo úžasný.
Sakra.
-Ahoj? -Ahoj.
Tak, jak to jde?
Johne, nečekali jsme tě, tohle je Vlad. Vlade, tohle je John.
Můžete mi podat ruku, dotykem se odvolání snad nepřenáší.
Ne, to je mi úplně jedno, vážně.
Nepopichuj ho.
Jen si dělám srandu.
Ne, to není moje věc. Vlastně, já jsem ohromený. Vaši kritiku miluju.
No tak, nevtipkujte.
Ne, vaše kniha na Ashberyho první sbírku je tak šíleně dobrá, pane.
Vida, dík, cením si toho.
Co děláš doma, Johne?
Můžu vám ji na chvíli ukrást?
Jo, já už bych měl jít.
Ne, nechoďte!
Ještě jsme nevybalili a měl bych jít domů uspávat.
Úžasní moderní otcové. John mi s uspáváním nikdy nepomáhal. Jak se
má vaše malá?
Jsou jí tři. Je to zvíře.
Tři je skvělé, ještě pořád je můžete ovládat.
Jo, no, jo, lepší než dva. To málem Cynthii zabilo. Doslova.
No, můžu vás doprovodit.
Jistě.
Moc mě těšilo.
Jo, jo, mě taky.
Už ti na bradě zase vyrostl chlup.
Sakra! Včera tam ještě nebyl.
Musíme si promluvit.
-Ne. -Poslouchej.
Ne, ani tu nemáš být.
Přestaň se chovat jak puberťačka.
Neznevažuj puberťačky.
Měl jsem, měl jsem čas přemýšlet.
Je mi to fuk.
Přestaň!
Ne, musím se najíst, já, ne… mám hlad!
-Uklidím to, sedni si. -To martini jsem pila nalačno.
Já ti udělám sendvič. Sedni si.
-Promiň. -Za co se omlouváš?
Za to, že jsem tě rozčilil.
Dobře.
Seď!
A že jsem byl hrubý.
-A pohrdavý. -A pohrdavý.
A patriarchální.
To se mu nelíbí.
A že jsem tě bral jako samozřejmost. Ale přemýšlel jsem o tom, víš? A došlo mi,
že bude stačit, když to slyšení odložíme o jeden rok. Nic víc. Pak půjdu
do důchodu, než k němu vůbec dojde. A dostanu plnou penzi, a všechno
to skončí.
Tak co? Vymyslíme, jak to udělat?
-Ty to vymysli. -Musíš mi pomoct.
Kdyby mě Florence zahlídla na kampusu, tak se ta upjatá ženská
zblázní.
Víš…
Lila se připojila k žalobě.
-Kdy? -Před týdnem.
Takže je v tvým nejlepším zájmu pomoct mi to odložit.
Zkus se spojit s Davidem.
Odpoledne jsem volal Sid.
Proč mi nezvedá telefon?
Jen se předvádí.
Chutná?
Hodná holka.
A pak mě napadla Španělština 4, protože postgraduál vyžaduje skvělý psaný
projev.
Chytré.
A pak, vzpírání kvůli mé úzkosti.
Taky moc chytré.
A pak, na angličtinu mě napadla tvůrčí literatura faktu.
Cynthie Tongové?
Myslela jsem, že ty moje Ženy v americké literatuře.
-Jo, ale… -Ale jistě…
-Já chci… -Vy chcete psát eseje.
Ne, ano. Snažím se.
Ano, to je velmi chytré, protože můj kurz je na podzim úplně plný. Náhradníků
je už taky spoustu.
Spíš se zapište na jaře, až budou studenti v zahraničí.
To jsem si myslela.
Rozhodně! Zapište se k ní. Ráda povzbuzuji nové učitele.
Dále.
-Neruším? -Já už stejně musím jít.
Ne, počkejte, Vlade.
Tohle je Edwina, moje nejlepší a nejoblíbenější studentka. Edwino, to je
profesor Vladinski.
Jen Vlad, prosím.
-Těší mě. -I mě.
Tak jo, nashle.
Nashle.
-Ahoj. -Ahoj.
Jdete na tu prohlídku?
Tak, až po vás. Ano?
No, ale vy jste mi včera nedala svou knihu.
Já myslela, že ji nechcete.
Helemese. Výtisk vždy připraven.
No…
Ano.
Hezká fotka.
-Tu nesnáším. -Proč?
Trochu vyzývavá, ne?
Neřekl bych.
Touha je v pořádku.
Na čem pracujete?
Upřímně řečeno, mám už 15 let spisovatelský blok.
Ale prosím vás, to neexistuje.
U mě ano, zkoušela jsem všechno. „Umělcovu cestu“, mikrodávky ketaminu.
Ne, vážně, na mě nic nefunguje.
Fajn, tak jak vás zas nastartujem?
Koho to zajímá?
-Nikoho. -No, děkuju.
Ne, a proto byste měla psát. Protože je to všem jedno.
Protože to člověka osvobozuje?
Je to jen vaše.
Něco tajeného.
Hříšného. Jen pro vás.
Od tajných a hříšných věcí se už snažím držet dál.
A jak vám to jde?
MAX. POČET STUDENTŮ: 60 SOUČASNÝ POČET: 24
Věřte mi. Po prvním týdnu nebudou mít kde sedět.
Jestli si chceš promluvit, ve 3 ve fitku.
Ahoj.
Začala jsi beze mě?
Jen se zahřívám.
Tak co? Chystáš se v pátek na šťastnou hodinku fakulty?
Myslím, že ne.
Už víš datum toho slyšení?
Je to v procesu.
Víš aspoň, jestli tenhle, nebo příští semestr?
Bude to brzo.
No, jen mě to zajímá, protože kdyby se to odložilo na konec roku, John by mohl
jít do penze a zmizel by, a fakulta by se mohla všemu vyhnout.
Týká se to Lily?
Nemohl bys mi pomoct?
Zapomeň.
Já do toho nijak zasahovat nabudu, jasné?
Fajn.
Víš, co je zajímavé?
Na fakultě mám stejnou emailovou adresu od roku 1996.
Já taky.
No a co má být?
No, jen, že jsme tenkrát využívali mail velmi neprofesionálním způsobem.
Byla jsem naivní, byla jsem tu stážistka, a ty jsi byl můj supervizor, viď?
Byl, že jo? Když jsme si psali ty krásný, sexy e-maily, a samozřejmě dělali i
to všechno ostatní.
O čemž, jak předpokládám, tvá žena nemá doteď tušení, viď?
Máš navíc.
Fakt?
To jsem si myslela, ale zjevně ne. Promiň.
Tak jo.
Dobrá. Uvidím, co se s tím dá dělat.
Děkuju.
Abys věděla, tenhle rozhovor mě dost zklamal.
Představa, že mě tenhle nafoukanej, pitomej, přiblblej kantůrek šukal.
Ale má obrovskýho ptáka, takže…
Sid, můžeš mluvit?
Někdo umřel?
Sid, co kdyby my?
Asi má moc práce.
-Jé, ahoj! -Dobrý den!
Pardon, běžím pro Phee, jinak mi naúčtují pozdní příchod.
Jo, na tu raketu si vzpomínám.
Jo a přijdete na to mejdlo v pátek?
Nejspíš ne.
Prosím, přijďte! Přijďte!
Jo.
Vzpomínám si, když si chlapi na hřišti dávali ruce za hlavu se mnou, když byla
Sid malá.
Jsou jako pávi.
Když je žena přitahuje, chtějí vypadat větší.
-Čau, Davide. -Domluvil jsem ti schůzku s Lynn.
-Ne. -Víš, že jinak to nepůjde.
To teda nevím.
Manželka rektora, tak pokoutný.
Je to nejúčinnější řešení.
Kdy tam jdeme?
Chce se sejít jen s tebou. Nemůžu mluvit, mám schůzi.
Orgasmus jsem mívala během vteřiny.
ZANEDBATELNÉ VŠEOBECNOSTI VLADIMIR VLADINSKI
Promiňte.
Už bylo osm.
Děkuju.
-Sakra. -Už jsi mluvila s Davidem?
Jo, dnes odpoledne mám schůzku s Lynn.
Díky.
Je dobrá?
Bohužel ano.
Jednorázovka?
Neřekla bych.
Ale to jsem si nemyslela ani o sobě.
Je to fešák.
Skoro jako já zamlada.
Ty kouříš?
Ne.
Tohleto je rektorův dům. Něco jako Bílý dům, co patří univerzitě.
Rektor je samozřejmě někdo, kdo vůbec nepotřebuje ubytování zdarma, ale…
Vůbec nevím, proč bych měla.
Celá ta věc je velmi znepokojující, urážlivá k ženám našeho věku. Pro vás
ponižující, nemyslíte?
No, ano. Ale, Lynn, já…
Máte pleť jako úplná mladice. Jak to děláte?
To slyšení by pro školu přišlo ve velmi špatnou dobu.
Je někdy špatná doba na pravdu?
Šlo o dobrovolné aférky.
Já jednou šukala s profesorem. Potom už mi nezavolal a mě to zničilo.
-To je mi líto. -Statistika.
Byla jste jen číslo?
Učil statistiku.
Vůbec mě ale nemrzí, že jsem to zažila, protože neměl totiž obřízku.
Byla to jiná doba, viďte? Vzpomínáte, jaké to pro nás bylo? Jako si projít
castingem.
Je dobře, že už to teď tak není.
No jistě.
Lynn, nezapomeňte, že měl něco se studentkou naposledy před deseti lety.
John ví, že je jiná doba, teď už by nikdy nic takového neudělal.
Máte tak krásně hladký krk.
No, mám takový nový přístroj.
Pošlu vám odkaz.
Určitě ho udržíte na uzdě?
Stoprocentně.
Zdravím. To onehdy mě mrzí, vážně si chci promluvit.
Stavíte se? Pracuju do pěti.
Tak ať to máme za sebou.
-Prosím. -Děkuji.
Haló?
Počkejte!
Né, pardon, já jen chci… Když jste tuhle přišla, neměla jsem šanci…
Stát! Vy opravdu odjíždíte? Mrcho!
Slyšení odloženo do léta. Gratuluju.
Mimochodem, já nic neudělal.
Můžeš to prosím smazat?
Ahoj, hádej co?
Co?
Vyšlo to. Ta blbá Lynn. Odloženo do léta. Jenom tak. Můžeš to pochopit?
-Děláš si prdel. -Nedělám.
Neuvěřitelný.
Můj bože, nechápu, že to skončilo. Jenom tak.
To je úžasný. To je báječný.
Já nechápu. No, koukni na sebe.
Jsem na tebe tak pyšný.
Já se za sebe zoufale stydím, ale účel světí prostředky. Možná.
Tak jo, tak jo, oslavíme to.
Jen pár špampíček.
Co to děláš?
Měl jsem sice jiné plány, ale…
Takže měl mít rande.
Rád to zruším.
Ne, neruš to, neruš to. Slavit můžeme zítra.
Určitě?
Rozhodně. Taky už mám plán.
Takže ho pozdravuju.
Být tebou, zkontroluju si obočí.
Díky moc.
-Ahoj, zlato. -Ahoj. Sekne ti to.
Tohle je kašmír?
Jen imitace.
Dáte mi sklenku bílého, prosím?
Hned to bude.
-Vaše bílé víno. -Moc vám děkuju.
-Ahoj. -Ahoj.
Ahoj.
Pardon, pardon, že jsem se vás dotkla. Jen jsem se chtěla ujistit, že jste z
masa a kostí.
Na rozdíl od?
Od mých snů.
Ne, ne. Já, já teď jen posledních pár dní čtu vaši knihu, a tak na vás pořád
musím myslet. Je úžasná. Ale já… snad to víte.
No, je fajn, slyšet to od někoho, jehož názoru si velmi cením. Takže…
Tak to někdy můžeme u oběda spolu probrat. Tedy jestli obědváte.
Obědvám. Oběd je jedním z mých oblíbených tří jídel.
Ale já na oběd s váma nemůžu.
Ne, promiňte, fakt ne, dokud si nepřečtu vaši knihu.
Mělo by to fakt být oboustranné.
No, samozřejmě, reciprocita má svou hodnotu.
Kde, kde je Cynthia?
Vzala Phee na večeři. Bary pro ni moc nejsou, tak mě jen vyzvedne.
Máte jen jedno auto.
Komu jedno nestačí?
No, to jsem si ze začátku taky myslela.
A co se stalo?
Dejte mi, vteřinku.
Nechcete si chvilku sednout?
-Jasně, jo. -Fajn.
Tudy.
-Jo. Nemyslíte? -…Půjdu se jen rozloučit.
Podle mě je to hlavně o tom žhavém irském sexu. Vážně.
Ahoj, děti. Běžím domů zkontrolovat potěr, než půjde spát. A co Sid?
Je báječná, teď obhajuje případ před Nejvyšším soudem.
Páni!
Já myslela, že okresním.
Ne, je u Nejvyššího.
No, ale i okresní soud je působivý.
-Ahoj! Ahoj! -Jé, čau.
Ahoj.
Teď jsem potkala vaši studentku. Je výjimečná.
Určitě si padnete do oka. A, a kdopak je tenhle drobeček?
Píšu ti už půl hodiny.
-Promiň. -Ty jsi opilej.
Nejsem opilej.
Určitě víc než já. Půjdeme?
Já, jen si odskočím.
Tak jo.
Co vaše kniha? Je to, je to životopis, že?
Páni, jo.
Já nevím.
Zrovna to jde
těžko.
Píšu o době, když jí byly dva a bylo to fakt těžký.
Jo. Vlad mi to vyprávěl.
Vážně?
Žádný strach, ve třech je to mnohem lepší.
Tak jo. Můžeme?
Počkáme v autě.
Tak jo, tak jo…
No…
Těším se, až vás přečtu.
Děkuju.
Copak?
Já nechci jít.
-Tak zatím. -Jo.
Výhoda naší dohody s Johnem je v tom, že když má rande, je pryč celou noc.
Dám si další cosmopolitan, a jdu čůrat.
Pospěš si.
A já mám skvělý, ničím nerušený večer, jen pro sebe.
Johne?
Lynn. Steve.
Johne.
-Rád vás vidím. -Tak půjdeme.
Dobré zprávy.
Velmi dobré, vážně nevím, jak vám poděkovat.
Dobrý večer.
I vám.
Už půjdu za manželem.
Sakra.
Děje se něco?
Bože můj!
VOLÁ SID
6 ZMEŠKANÝCH HOVORŮ OD SID