Cum spunea Dorothy Parker?
De fapt, nu a spus așa.
Cum era? Știu că știi.
Hai, te rog!
Îmi place să beau un martini.
Două, în cel mai rău caz.
Al treilea mă bagă sub masă.
Iar al patrulea mă bagă sub…
gazdă.
TREZIREA LA VIAȚĂ
Niște nuci asortate?
- Ai o casă extraordinară. - Mulțumesc!
Îmi vine să-i dau foc și să îmbrățișez minimalismul.
Nu! E un talmeș-balmeș ideal.
Aia e cartea ta?
Abia aștept să-ți aud părerea.
Și eu abia aștept s-o citesc.
Acum mi-o cere și el pe a mea.
Mâine încep cursurile. Cum te simți?
În regulă. Așa cred. Adică…
Ești la curent cu toate scurtăturile, cu toată complexitatea labirintică?
Cât de complex e?
- Ai legitimație? - Nu.
Am vrut să-mi fac poza, dar n-am aflat unde.
Vrei să te duc eu mâine? Îți fac prezentarea neoficială.
Ar fi fantastic.
La naiba!
Cine e?
Bună!
- Salutare! - John, nu ne așteptam să vii.
El e Vlad. Vlad, el e John.
Putem da mâna.
Boicotul nu se ia prin contact cutanat.
Nu, nu-mi pasă de asta.
- Nu-l tachina! - Glumeam și eu cu el.
Nu e treaba mea. Sincer, sunt pătruns de admirație.
- Sunt fan al criticilor tale. - Lasă vrăjeala!
Cartea ta despre prima colecție a lui Ashbery e al dracu' de bună.
I-auzi! Mersi frumos!
Ce cauți acasă, John?
Pot să ți-o răpesc o clipă?
- Da. Mai bine plec. - Nu pleca!
Încă n-am despachetat. Vine ora de culcare.
Ce drăguți sunt tații moderni!
John n-a venit în veci când culcam copilul.
- Ce face mititica? - Are trei ani. E o fiară.
Ce vârstă frumoasă! Încă îi poți controla fizic.
Da. E mai bine decât la doi ani.
Cynthia era să moară atunci.
La propriu.
Păi, pot să…
- Te conduc eu. - În regulă.
- Mi-a părut bine. - Da, și mie.
Vezi că iar îți crește păr din bărbie!
Futu-i!
Ieri nu îl aveam.
- Trebuie să vorbim. - Nu.
Ascultă-mă.
Nici nu trebuia să fii acasă.
- Nu te purta ca o adolescentă! - Nu denigra adolescentele!
- Am avut timp să meditez. - Nu-mi pasă.
- Stai! Curăț eu. Ia loc! - Vreau mâncare.
Mi-e foame. Am băut martiniul ăla pe stomacul gol.
Îți fac un sendviș. Ia loc!
- Îmi pare rău. - De ce îți pare rău?
Că te-am supărat.
- Bine. - Stai jos!
- Am fost mojic. - Și arogant.
- Și patriarhal.
Asta nu-i place deloc.
Îmi pare rău că te-am luat de bună.
Dar m-am gândit la asta, da?
Și mi-am dat seama…
Trebuie doar să amânăm audierea până la sfârșitul anului.
Atât. Și mă pensionez înainte de audiere.
Primesc pensie integrală și gata!
Crezi că ne putem organiza?
Organizează-te tu!
Am nevoie de tine.
Dacă mă vede Florence în campus, îi ajunge la amigdale bățul ăla din cur.
Știi…
Și Lila s-a implicat în dosar. Ca reclamantă.
- Când? - Săptămâna trecută.
Prin urmare…
Cred că e în interesul tău să mă ajuți să scap.
Ai putea vorbi cu David.
Am vorbit cu Sid după-amiază.
- De ce nu-mi răspunde la telefon? - Face pe nebuna.
Cum e?
Așa te vreau.
Mă gândeam și la cursul de Spaniolă 4,
fiindcă se cer competențe de scriere.
- Isteț! - Și cel de haltere, pentru anxietate.
Tot isteț.
Pentru engleză, mă gândeam la non-ficțiune creativă.
Cu Cynthia Tong.
Credeam că vii la mine, la Femei în literatura americană.
- Da, dar… - Desigur!
- Vreau… - Vrei să scrii eseuri.
Da. Am încercat.
Da, e foarte inteligent, pentru că toamna sunt supraaglomerată.
Se înghesuie studenții din lista de așteptare.
Mai bine te înscrii primăvara, când sunt plecați.
- Așa mă gândeam. - Categoric! Fă cursul ei!
Ador să-i ajut pe profesorii noi.
Intră!
Vă întrerup?
Eu trebuie să plec.
Nu. Stai puțin!
Vlad, ea e Edwina.
Cea mai bună studentă și preferata mea.
Edwina, dl profesor Vladinski.
Vlad, te rog.
- Bună! - Bună!
Bine.
- La revedere! - Pa!
- Bună! - Bună!
- Voiai să-ți fac prezentarea. - Da.
Ia-o înainte! Așa.
Știi ceva?
- Nu mi-ai dat cartea ta aseară. - Abia așteptam să mi-o ceri.
Ia te uită! Aveai deja pregătit un exemplar.
Păi…
Da.
Frumoasă poză!
- O urăsc. - De ce?
- E cam provocatoare, nu crezi? - Nu-i nimic.
Dorința nu e ceva rău.
La ce lucrezi acum?
Sincer, de 15 ani sunt într-o pană de inspirație paralizantă.
- Fugi de-aici! Nu există așa ceva. - Ba da. Am încercat de toate.
Calea artistului, microdoze de ketamină.
Vorbesc serios. Am încercat. Degeaba.
Păi, și cum te reparăm?
Cui îi pasă?
- Nimănui. - Da, mulțumesc frumos.
Nu. Ar trebui să scrii tocmai fiindcă nu-i pasă nimănui ce faci.
Și așa te eliberezi?
Așa scrii pentru tine.
Ceva secret, murdar.
Numai pentru tine.
Momentan încerc să mă feresc de chestii secrete și murdare.
Și reușești?
NUMĂR MAXIM DE CURSANȚI: 60 ÎNSCRIȘI: 24
Credeți-mă, după prima săptămână n-o să mai aibă loc pe scaune.
DAVID: DACĂ VREI SĂ VORBIM, SUNT LA WILLIAMSON'S LA ORA 15:00.
Bună!
Ai început fără mine?
Îmi făceam încălzirea.
Și? Vii vineri cu colegii la un pahar?
Nu cred.
Ai aflat cumva când e audierea?
Se discută.
Știi dacă e semestrul ăsta sau semestrul următor?
O să fie în curând.
Mă întrebam fiindcă, dacă am putea s-o amânăm până la sfârșitul anului,
John s-ar putea pensiona, ar pleca,
iar catedra ar evita toate complicațiile.
E cumva vorba de Lila?
- Ai putea să mă ajuți? - Nici vorbă.
Nu e nicio șansă să fac vreun demers.
Bine.
Știi ce e interesant?
Din 1996, am aceeași adresă de e-mail la facultatea asta.
Și eu. Ce e așa de interesant?
E interesant în câte moduri neprofesionale foloseam e-mailul pe vremea aia.
Eram naivă.
Eu încă nu eram titularizată, dar tu erai în comisia de evaluare, nu?
Erai, nu?
Când ne scriam toate mesajele alea simpatice și pasionale,
plus ce chestii mai făceam noi acolo, evident.
Chestii cu care, și corectează-mă dacă greșesc,
soția ta încă nu e la curent, așa e?
Poți mai mult de-atât.
Așa credeam și eu, dar se pare că nu.
Îmi pare rău.
Bine.
Bine. O să văd ce pot să fac.
Îți mulțumesc.
Să știi că a fost o discuție dezamăgitoare.
Și când mă gândesc că l-am lăsat pe marțafoiul ăsta scorțos de pension
să facă sex cu mine!
Dar are o sculă enormă, așa că…
CĂTRE SID: POȚI VORBI?
SID: A MURIT CINEVA?
CĂTRE SID: ȘI DACĂ AM FI MURIT?
Cred că e ocupată.
- Bună! - Salutare!
Fug după Phee. Te taxează dacă întârzii.
Da, îmi amintesc toată tevatura.
Vii vineri la băute?
Probabil că nu.
Huo! Hai, vino, te rog!
Când era Sid mică, la joacă, și cu mine vorbeau bărbații ținând mâinile la ceafă.
Ai jura că-s păuni.
Când îi atrage o femeie, efectiv se prefac a fi mai mari.
Bună, David!
- Ți-am aranjat o întâlnire cu Lynn. - Nu.
Știi că altfel nu se poate.
Ba nu știu.
Soția rectorului. Merg pe pile.
E cea mai eficientă cale.
- Când mergem? - Vrea să se vadă cu tine.
Nu pot vorbi. Am un eveniment.
Mai demult, ajungeam la orgasm cât ai clipi.
GENERALITĂȚI NEGLIJABILE DE VLADIMIR VLADINSKI
Mă scuzați.
E trecut de opt.
Mulțumesc.
La naiba!
Ai vorbit cu David?
Azi mă văd cu Lynn.
Mulțumesc.
E bună de ceva?
Din nefericire, da.
- O sclipire de moment? - Nu prea cred.
Dar nici despre mine n-am crezut asta.
E arătos.
Sexy, aproape cum eram eu.
Fumezi iar?
Nu!
Aceasta este casa rectorului.
E precum Casa Albă. O primește de la facultate.
Desigur, rectorul nu are nevoie de cazare gratuită, dar…
Nu văd de ce.
Găsesc totul foarte alarmant, o ofensă la adresa femeilor de vârsta noastră.
Și umilitor pentru tine, nu crezi?
Ba da. Dar, Lynn, eu…
Tenul tău arată absolut fantastic. Ce îi faci?
O astfel de audiere ar pica foarte prost pentru facultate.
Pică vreodată prost adevărul?
Au fost aventuri liber consimțite.
Și eu mi-am tras-o cu un profesor. Apoi nu m-a mai sunat. Am fost distrusă.
Vai… Îmi pare rău.
- Statistică. - Ai fost o statistică?
Preda statistică.
Nu îmi pare rău că am trăit acea experiență,
pentru că nu era circumcis.
Erau alte vremuri, nu?
Ții minte cum era pe vremea noastră?
Vânătoare de talente.
E un lucru bun că nu mai e așa.
Sigur că da!
Lynn, nu uita,
au trecut peste zece ani de la ultimul incident cu o studentă.
John știe că sunt alte vremuri.
N-ar mai face așa ceva acum.
Ești atât de bine conturată!
Am cumpărat un aparat la reduceri.
Îți trimit un link.
Ești sigură că îl poți ține în frâu?
Categoric.
LILA: SCUZE PENTRU DEUNĂZI. VREAU NEAPĂRAT SĂ VORBIM.
LILA: TREC PE LA DV.? LUCREZ PÂNĂ LA 17:00.
Hai s-o facem și pe asta!
Mulțumesc.
Stați!
Îmi pare rău, voiam doar să…
Când ați venit atunci, n-am apucat să…
Vreți să… Pleci când vorbesc cu tine?
Javră!
DAVID: S-A AMÂNAT PÂNĂ LA VARĂ. FELICITĂRI!
DAVID: CA IDEE, EU N-AM FĂCUT NIMIC.
DAVID: ȘTERGI, TE ROG, MESAJELE ASTEA?
- Bună! Ia ghicește! - Ce?
Am reușit.
A naibii Lynn!
S-a amânat până la vară. Uite-așa.
Îți vine să crezi?
- Faci mișto de mine. - Nu fac.
Extraordinar!
Doamne, nu-mi vine să cred că s-a terminat!
E fantastic!
E absolut fantastic!
Măi să fie! Sunt foarte mândru de tine.
Mi-e rușine de mor, dar scopul scuză mijloacele. Poate.
Bine. Sărbătorim.
Puțină șampanie…
- Ce faci? - O să…
Aveam planuri, dar…
- Cu o tipă, adică. - Le anulez.
Nu! Nu le anula. Sărbătorim mâine.
Ești sigură?
Cât se poate de sigură. Și eu am planuri.
Mulțumiri fostului tău iubit!
În locul tău, mi-aș aranja un pic sprâncenele.
Mersi frumos!
Bună, dragule!
Bună! Ce bine arăți!
- Ăsta e cașmir? - E amestec de fibre sintetice.
- Îmi puteți da un vin alb, vă rog? - Imediat.
- Vinul dv. - Mulțumesc frumos.
Bună!
- Bună! - Bună!
Scuze! Te-am atins.
Voiam să mă asigur că ești aici în carne și oase.
- Alternativa fiind? - Că visez.
Nu.
De două zile îți citesc cartea,
așa că îmi stărui în minte.
E o carte minunată!
Dar sper că știi asta.
Nu mă deranjează dacă mi-o spune o persoană la a cărei părere țin, așa că…
Poate luăm prânzul cândva, să discutăm… Dacă îți place să iei prânzul.
Ador să iau prânzul. E printre mesele mele favorite.
Dar nu pot să iau prânzul cu tine.
Nu, scuze! Adică nu pot până nu îți citesc cartea.
Ar trebui să fie ceva reciproc.
Desigur. Reciprocitatea are valoarea ei.
Unde e Cynthia?
A luat-o pe Phee la cină.
Pe ea, barurile o agită. O să vină să mă ia.
- Aveți doar o mașină. - Ce să faci cu două?
- Așa credeam și eu când ne-am mutat aici. - Și ce s-a întâmplat?
O secundă.
- Vrei să ne așezăm? - Da, sigur.
- Haide! - Da.
Îi atrage din cauza sexului pasional irlandez.
Pa, copii! Plec să-mi văd progeniturile înainte să se ducă la culcare.
Ce mai face Sid?
Foarte bine. Pledează pentru un caz în fața Curții Supreme.
Credeam că la tribunal.
Nu. La Curtea Supremă.
Bine, și la tribunal e impresionant.
- Bună! - Bună!
Bună!
Tocmai ți-am cunoscut studenta. E excepțională.
O să vă plăceți la nebunie.
Și cine e bombonica asta?
Îți scriu de jumătate de oră.
- Scuze! - Bine. Bețivanule…
Nu sunt beat.
Ești mai beat decât mine. Mergem?
Da. Mă… O să trec pe la toaletă.
Bine.
Cum merge lucrul la carte? E un volum de memorii, nu?
Aoleu… Da.
Nu știu.
Momentan e cam… apăsătoare.
Scriu despre vremea când avea doi ani și… a fost o perioadă grea.
Da. Mi-a spus Vlad.
Serios?
Fii liniștită, la trei ani e mult mai bine.
Bun. Ești gata?
Te aștept în mașină.
Bine…
Păi… Aștept cu nerăbdare să te citesc.
Mulțumesc.
Ce e?
Nu vreau să plec.
- Ne vedem în curând. - Da.
Un avantaj al înțelegerii dintre mine și John este
că, dacă are întâlnire, lipsește toată noaptea.
Dacă vine, îmi mai comanzi un Cosmo? Fac pe mine.
Bine. Vino repede!
Iar eu mă aleg cu o seară înălțătoare, netulburată, numai pentru mine.
John?
Lynn! Steve!
- Mă bucur să te văd. - Asemenea.
Vești bune.
Foarte bune. Nu știu cum să-ți mulțumesc.
Bună!
Bună…
Mă duc la soțul meu.
Mama mă-sii!
E totul în regulă?
Dumnezeule!
SID APEL DE INTRARE
6 APELURI RATATE DE LA SID
DUPĂ UN ROMAN DE JULIA MAY JONAS
Subtitrarea: Liana Oprea