Bylo mi potěšením.
Nápodobně.
-Co? -Máš ENV.
-Co to je? -Energii z nového vztahu.
Nezačínej s tím. Chceš se napít?
Rozhodně.
Vrátím mu je.
ŠPATNÉ CHOVÁNÍ
-Lilo? -Zdravím.
Co… Chcete jít dál?
To je pro mě?
Přečtěte si to až pak.
Děláme Negronis. Nedáte si?
Kdo je to?
Promiňte.
Co tam pořád děláš?
S kým to mluvíš?
-Co to je? -Ale nic.
To ti dala ona?
-Ne. -Ukaž mi to.
Ne. Neukážu. Ne, Johne. Vážně. To nic není. Vůbec nic.
Tak ukaž. Ukaž mi to. Můžu se podívat?
Ne!
Proč se chováš tak divně?
Dobře, no, musím dát zpátky na salát pletivo.
„Chápu svou roli na konci našeho vztahu.“ Mami, je na tom hummus. „Ale vaše
zákeřná pomsta mi zničila život.“
Každé slovo je dramatičtější, než to před ním.
„Znala jste mou finanční situaci, takže když jste mi znemožnila získat
Meckleburgovo stipendium, věděla jste, že skončím.“ Říkalas že žádnou z tátovejch
holek neznáš.
Nic jsem jí neznemožnila. Neznemožnila jsem jí vůbec nic.
„Pokud tedy nejste ochotná uznat svou
-vinu, nebudu mít jinou možnost než -Uznat? Co to znamená?
O vašem počínání uvědomit disciplinární komisi.“ Proč jsi mi lhala?
Já nevím. Broučku, ty máš ječné zrno.
Ale ne, to mi jen zrudne oko, když nespím.
Bože. Co mám dělat?
No, na rozdíl od toho, co prováděl táta, je pomsta nezákonná.
V kolik jsi odjela z Cornellu?
Asi, já nevím, ve 3 ráno?
Pohádala ses s kámoškou?
Ne, jen mě neberou holky, který se chtěj pořád jen tulit v posteli a
vlastně vůbec nešukat.
Nezákonná, jako, že bych šla do vězení?
Ne. Ne, nebuď hloupá, mami, nepůjdeš do vězení.
Ale říkala jsi nezákonná. Nezákonná? Bože.
Mohla bys přijít o práci, to jo, ale myslím, myslím, že chce jen omluvu.
Za co?
No, já, znemožnila jsi jí získat to stipendium?
Ne!
Dobře, můžeš to nějak dokázat?
Ano.
Hezký štekle.
-Jdeš večer ven? -Proč?
Vyfikla ses. Ty jo, ty štekle.
-Přestaň říkat štekle. -Kvůli kolegům, nebo kolegovi?
Prosím, nemám náladu.
Já se Lile rozhodně nemstila.
Já ti věřím. Dokážeme to.
Vypadaly by líp bez toho pytle.
Ty šaty mi chválí pokaždý, když je mám na sobě.
Asi jen ženský. Fajn. A že zdravím pana kolegu.
Snad ty štekle ocení.
Štekle.
Překrásný šaty.
Vážené paní profesorky, můžu vás s pokorou pozvat na naše páteční
soaré zpěvu a cappella?
-Výtečně. -Kdy a capella nebyla v kurzu?
Pořád není.
Už se tak nezavrhuje. Tedy, bohužel.
Tihle spolu spí.
Teď už ne. Nespí. Už dávno ne.
Jasně. Ani nemají čas zavolat mámě. Ty jsi na vejšce mámě volala?
Nikdy mi to nevzala.
Já našim volala jednou měsíčně a nemohla se dočkat, až to položí.
Uvidíme, jak dlouho zůstane.
Myslíš, že nevydrží?
Víš, jak si tihle úspěšní pisálci z města myslí, že proplují a pak najednou:
„Bingo, mákni, práce až nad hlavu.“
Prio.
Když jsi byla vedoucí výběrové komise, vzpomínáš, jak o stipendium žádala Lila
Greenová?
Prý se přidala k případu. Bála jsem se, že tě do toho zatáhne.
Předaly jsme snad žádosti a výsledky?
Pochopili by, jak jsi musela hlasovat.
Ne. Tohle neříkej.
Cos měla dělat? „Píchalas mi muže, tady máš cenu?“
Ne, to bych nikdy proti nikomu nepoužila. Jde jen o práci, a ta byla nedostatečná.
Večer improvizace?
-Ne. -Ne.
Záznamy budou asi někde ve skladu.
Katedra je tak… Krucinál. Jak je to slovo? Když nejsi digitální, jsi…
Analogová?
To mě poser. Jo. Jsme tak analogoví.
Pane bože, přestaň!
Tak tihle spolu spí.
Jo, ti jo.
-Ahoj. -Ahoj.
Máte něco ve vlasech.
Klasika.
Překážím?
Jdu pro svorky.
Gumičky!
Johne, kde ještě, kromě skladu, by mohly ty záznamy o stipendiu být?
-Netuším. -Co děláte?
Nesdílejí důkazy, tak procházím tátovy starý zprávy.
Ne, řekli jsme, že ji do toho nezatáhnem, Johne.
Ukázala jsi jí ten dopis.
A máme datum slyšení.
-Kdy to bude? -20. října.
-Tak brzy? -To mi povídej.
Tak vytáhni soudní modrou.
Jestli teda přijdeš.
-Jasně, že přijde. -Napíšu si to do diáře.
Ty piješ?
Pivo. Je pět hodin.
Ne, ne, teď je 16:45.
Teď ho otevřela.
Tvá dcera pije kvůli tobě uprostřed dne.
-Tak jsi spokojenej? -Je pět.
No, někde je pět. Můžeme pít.
Je právnička. Máš prachy na právníka?
Tohle dokazuje, že ty vztahy byly konsenzuální. A že nikdo kvůli tátovi
netrpěl ani profesně, ani akademicky.
-Děkuju. -Kromě Lily.
Takže za to můžu já?
Všechno, co na tátu mají, jsou jen dohady. A když se tý Lile omluvíš,
pak nebudou mít nic.
Ne, nemám se jí vůbec za co omlouvat. Nikdy bych netrestala studenta z
osobních důvodů.
Mami. Nebuď tvrdohlavá. Když se omluvíš, celou věc stáhne.
No, to teda ne. To tady on s ní spal.
Mělas v tom svou roli.
Ne, neměla. Tvůj otec to neměl nikdy dělat.
Já už jsem se omluvil. A za pár týdnů budu veřejně ponížen. Tak toho
prosím, můžeš nechat?
Kam to jdeš?
Na jógu.
Pane bože.
Nemni si to ječné zrno.
Zase píšeš?
Myslela jsem, že spíš.
Kdy mi to dáš přečíst?
No,
ani jsi nečetl můj první román.
Ale četl.
Ne, četl jsi první nástřel a řekl mi, že to je použitelný.
A pak jsi za to dostala dost, abys zaplatila tenhle dům.
Nečetl jsi druhý.
Nechtělas to.
S Lilou jsem neměla nic společného.
Pochop, prosím tě, že jediný, co teď dělám správně, je, že se dívám na
10 nebo 20 nebo dokonce 30 let staré věci. Chápeš, jak těžké to pro mě
v tomhle věku je?
Jo, já to chápu.
Bolí mě nohy.
Z těch šteklí.
Ty složky ke stipendiím mám asi v kanclu.
Teď už je Davidův.
Jdi tam, až tam nebude, dám ti klíč.
Neví, co dřív. Na katedře je bordel.
Ten sklad byl fakt hotová hrůza.
No, podívejme.
Chyť mi vlasy.
Pevněji.
DAVID WATTS PROFESOR KATEDRY ANGLIČTINY
DIPLOMOVÁ PRÁCE
STIPENDIA
Je tu zvrat.
HLAVA IX
Bylo to jen kvůli práci.
Mezi hyperaktivně impulzivní ADHD a mým maladaptivním disociativním sněním jsou
-mý funkce v háji. -Aha.
A taky jsem měl coming out.
To gratuluju.
Jsem gynosexuál.
Mě přitahuje ženství, i když jsou v tom penisy.
-Jo. -To vypadá, že je teď toho na vás hodně.
Jo, takže pro vás tu práci mít zítra nebudu.
Dobrá, tak…
Myslíte, že byste ji mohl ale někdy napsat?
No asi jo.
Tak skvělé, no, jen mi ji pak hlavně dejte.
Dobře, díky.
Fajn, díky, Aarone.
Ahoj, Aarone.
Jak to šlo?
No teda, to byla síla.
Je to složitý případ.
No, ve dvaceti jsem byl taky blbec, ale…
Ale určitě jste práce odevzdával včas.
Jo, to jo, odevzdával.
Jo, chtěl jsem se zeptat, nenechal jsem u vás plavky?
Já, podívám se.
Jak se má Cynthia?
Dobře.
John?
No… Báječně.
Jo.
No, tak se, tak se zas uvidíme. Nebo… jo, na schůzi katedry už ve čtvrtek.
Na tu jsem se nechystal.
Ale tam musíte.
Mám problém najít si čas na psaní a víte, když nepůjdu, budu mít celý den.
Vlade, ne, jestli chcete definitivu, musíte jim ukázat, že chcete pracovat.
Musíte, musíte jít na každou schůzi, společné výbory, vedoucí výbory,
na všechno.
Jo, ale taky musím publikovat, jestli chci definitivu, a musím
psát druhou knihu. Neříkala jste mi, abych se nerozptyloval?
Pardon, ale mu… musíte dělat obojí.
Jak?
No, nějak to vymyslete. Bude to bolet, ale až na to přijdete, pak už
nebudete muset jít nikam.
No, nejsem si jistý, jestli se tu chci zaseknout. Je to tu moc provinční.
No…
Jsou i horší místa.
-Zrovna jsem šla k vám do kabinetu. -Ano.
Kvůli tomu doporučení.
Na Brown, ano, moc moc se omlouvám. Udělám to ještě dnes.
Neměla jsem to nechat až na poslední chvíli.
To vůbec nevadí.
Je vám dobře?
Je mi báječně. Promiňte, promiňte.
Máma mi dala tuhle složku a vypadá to, že hlasovala proti Lile.
S tím Meckleburgovým stipendiem, bylo to tři ku dvěma pro druhýho.
No, takže to byla plichta.
To si taky myslí, ale znamená to, že rozhodla ona.
Takže se jen mstila.
Možná jo, možná ne, ale určitě na tom můžou postavit případ, a snadno.
Musí se tý holce omluvit.
Pochybuju, že to udělá.
Pak je hloupá, protože by celá věc zmizela, kdyby se omluvila, tati.
A řekni jí, ať tu složku vrátí.
Není hloupá.
Kdo to je?
Jen nová kámoška.
A jak se teď cítíš ty?
No, já nevím.
Pořád jsi na nás naštvaná?
Jen mě naštvalo, že jste mi lhali. Ale jsem dospělá.
A ty jsi dospělý. Máma taky.
Tvoje studentky taky.
Alexis taky. Všichni jsou dospělí. To je můj pohled, takže nevím, tak to
překousneme a budeme se chovat jako dospělí.
Jasně.
Ne, přestaň.
Košilku si klidně nech.
Běž, bež na svou stranu postele.
Třeba, že jsem tvůj kolega.
Ticho, prosím, snažím se usnout.
Dnes flirtík nebyl?
Johne, přestaň.
Podle Sid jsi rozhodla ty.
A máš prý vrátit tu složku.
Davide?
Dobrý den.
Bože. Co vy tady děláte?
Chtěla jsem u Vlada psát, ale vzala jsem si melatoninový bonbóny.
A doufala jsem, že uniknu nevyhnutelný realitě, ale jen jsem prostě usnula.
Co tu děláte vy?
Co, co tu dělám? Já, já jsem si půjčila od Davida knihu a tak jsem
ji přišla vrátit.
Jo? V pět ráno?
-No… -Pane bože. To je jedno.
Omlouvám se za ten bazén.
Ale prosím vás.
Vysvětlil vám Vlad, proč jsem nepřišla?
Jen řekl, že jste se pohádali.
Jo. Zjistila jsem, že to ráno řekl náborové komisi o mém pokusu o
sebevraždu.
Během pohovoru.
Vy jste to nevěděla?
Ne.
Ale vy ano, viďte?
Vědí to všichni, co? A jsou v té komisi i studenti?
No, víte…
Ano, účastní se pohovorů, ale nebojte se. Studenti duševní zdraví milují,
spíš jste u nich stoupla.
Jo, není nad externistku v rekonvalescenci, která v nemocnici
hodila na sanitáře své vlastní výkaly.
Zasloužil si to?
Můžu vás poprosit o váš názor?
Podle mě jste ji ohodnotila velkoryse.
Jo, ale ne tolik, jako ten druhý, a když to stipendium nedostala, skončila.
Dobře, ale proč si nevzala půjčku?
Rodina na to nemá.
Myslíte, že moje ano? S Vladem máme tolik dluhů, že ani nechápu.
-Promiňte. -Je vám dobře?
Jo, promiňte, jen se mi zařezávají kalhotky. Rozumíte?
Mně se to líbí.
Připomíná mi to, že tam ještě něco je.
Víte, já myslím, že to stipendium je pro ni jen výmluva.
No, hodně trpěla.
To je jedno.
Já se musím připravit na důsledky.
Nebo ne.
A pak zničila důkazy.
K tomu jsi mě donutila ty.
Víš, John byl ve stejné pozici jako ty, když jsme začínali.
Já měla plný úvazek, on byl externista, jedna třída, a vypracoval se až na
vedoucího katedry.
Jak?
John se dobře vyzná.
Ale… Prostě ho jen tak povýšili, nebo?
No, to by ses musela zeptat jeho. Promiň, vím, že John je komplikovaný příklad.
Prosím tě. Kéž by Vlad taky s někým spal.
To si nepřej.
Ne, to si přeju, teda ne studentky, protože časy se změnily, ale Vlad
je celkem protřelej.
Ale trochu uťápnutej puritán.
Musí si něco zažít. Myslím, že románek by mu prospěl.
-Měl by? -Ne. Ne.
No,
já nevím.
Možná.
-Tak jo! Někdo tu potřebuje kafe. -Děkuju.
Ahoj.
-Řekni kolik. Tak kolik? Dobře. -To jo. Vážně.
Nevidím smetanu. Je tu někde?
-Já nevím. -Díky, díky. To mi stačí.
Ahoj. Nechtěli jsme ovesné mléko?
Tak jste přišel.
-No, díky vám. -Ale přestaňte.
Ne, zajímal jsem se jen o sebe a potřeboval jsem proplesknout.
Mimochodem, přečetl jsem první kapitolu vaší knihy.
-A? -Zatraceně závidím.
Myslím, že jsme tu všichni, takže
-začneme? -Čau, zlato.
-Ahoj. -Ahoj.
Jistě jste si pročetli cíle katedry na akademický rok, takže zpětná vazba?
Hlavně, jestli je všichni dostali.
No, ne, já jsem žádný email nedostala. A tohle už je podruhé, takže….
Byly v příloze emailu.
-A prošla sis spam? -No jasně, že prošla, Davide.
Ne, jistě, to je zase problém s distribučním seznamem.
Pokud ho nedostanou externisti, tak jsme totálně v háji…
Tohle je naprostá ztráta času. Vážně…
Projednáme to později.
Alergie.
Dost by mě zajímalo, proč nevidíte potřebu zkoumat zamoření našeho sekčního
jazyka historiografickými artefakty.
Proč nemáme podvýbor? Můžeme se pokusit jazyk předefinovat. Můžu ho vést já.
To by nám pomohlo. Díky, Vlade.
Tak, dobrovolníci?
Já, já se přidám.
Skvěle.
Já se přidám taky.
Dobře.
Takže, kdy se tedy sejdeme?
No…
Teď to mám šílený, ale, můžu dnes večer. Je to narychlo, já vím.
Dneska? Jsem pro.
Ty jsi pro cokoli, Flo.
To víš, holka.
A co vy?
No, tak já přijdu taky.
Ale do devíti musím vypadnout, promiňte.
Nevadí. Jen jim zavřeme hubu.
Dobrá, tak zatím.
Ty mi kradeš oblečení?
Tátovi. Chci vypadat šik.
Zase půjdeš ven?
A nemůžu?
Vrátilas tu složku?
-To je má košile? -Ano.
A nikdo tě neviděl?
-Ne. -Zkus ji nepozvracet.
Vtipný, tati.
Mám tu auto.
Jedeš za přítelkyní?
Tak nějak. Miluju tě.
-Žárlila jsi? -Na koho?
Na Lilu.
Já myslela, že o tom, co se stalo před deseti lety, nemluvíme.
Vždyť je to pěkný.
Ty jsi pěkná.
Opatrně. Moc se staráš a pak to poděláš.
Jo, nezalil jsem saláty, uděláš to, než půjdeš?
Budou mít žízeň.
Starám se tak akorát.
Dnešek musím zrušit, moc se omlouvám. Cynthia něco má a já musím zůstat s
Phee.
OK.
John, že?
Jsem rád, že jste brnkla.
Co pijete?
Já…
Hnusná tříska.
Moje cena útěchy.
On čte mou knihu.
Bože, já umírám.
Neumřete mi.
Neříkejte mi, co si myslíte, než skončíte.
Nebo vlastně jo.
Cokoli chcete.
Jak rád čtete?
EDWINA PŘEDMĚT: KONTROLA DOPIS PŘIŠEL?
To není on.
Sakra!
Jak rád čtete?
Pomalu.
Pečlivě…
S velkým důrazem na detail…
Co to znamená?