‫תענוג לעשות איתך עסקים.‬
‫גם איתך.‬
‫מה?‬
‫יש לך אק"ח.‬ ‫-מה זה?‬
‫אנרגיית קשר חדש.‬
‫אל תתחיל עם זה.‬
‫אתה רוצה משקה?‬
‫בהחלט.‬
‫אחזיר אותו.‬
‫- ולדימיר -‬
‫- התנהגות רעה -‬
‫ליילה?‬ ‫-היי.‬
‫היי. מה… את רוצה להיכנס?‬
‫זה בשבילי?‬
‫תוכלי לקרוא אותו אחר כך.‬
‫אני מכינה נגרוני. רוצה נגרוני?‬
‫מי זה?‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫מה את עושה שם בחוץ?‬
‫עם מי את מדברת?‬
‫מה זה?‬ ‫-שום דבר.‬
‫היא הרגע נתנה לך את זה?‬ ‫-לא.‬
‫אפשר לראות? אני…‬ ‫-לא. באמת.‬
‫לא. באמת, זה שום דבר. ממש כלום.‬
‫תני לי לראות. אפשר לראות?‬ ‫-לא!‬
‫למה את מתנהגת כמו מטורפת?‬
‫טוב, אני צריך להחזיר‬ ‫את רשת האיילים לחסה שלי.‬
‫"אני מבינה את התפקיד שלי‬ ‫בסוף מערכת היחסים שלנו."‬
‫אימא, יש על זה חומוס.‬
‫"עם זאת, פעולת התגמול שלך הרסה את חיי."‬
‫כל מילה דרמטית יותר מהקודמת.‬
‫"ידעת על המצב הכלכלי שלי,‬
‫"אז כשמנעת ממני לקבל את מלגת מקלבורג…"‬ ‫-לא מנעתי ממנה…‬
‫לא מנעתי שום דבר.‬ ‫-"…ידעת שאנשור."‬
‫אמרת שאת לא מכירה אף אחת מהמתלוננות.‬
‫"אם את לא מוכנה להכיר בנזק שגרמת…"‬
‫מה זה אומר?‬
‫"…אביא את מעשייך לידיעת ועדת השימוע."‬
‫למה שיקרת לי?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫מותק, יש לך שעורה בעין.‬
‫לא, העין הזאת נעשית מודלקת אם אני לא ישנה.‬
‫אלוהים. אז מה אני עושה?‬
‫בניגוד למה שאבא עשה,‬ ‫נקמה היא באמת לא חוקית.‬
‫באיזו שעה יצאת מקורנל?‬ ‫-בערך,‬
‫אני לא יודעת, ב-03:00?‬
‫את והחברה שלך רבתן?‬
‫לא, אני רק לא ממש בקטע של בחורות‬ ‫שרוצות לחבק את החברה הקווירית שלהן במיטה‬
‫במקום ממש לעשות סקס.‬
‫לא חוקי, כלומר, אני עלולה להיכנס לכלא?‬
‫לא. אל תהיי טיפשה, אימא.‬ ‫את לא תיכנסי לכלא.‬
‫אמרת, "לא חוקי". לא חוקי?‬ ‫-עלולים לפטר אותך, זה ברור.‬
‫אבל אני חושבת שהיא רק רוצה התנצלות.‬
‫על מה?‬
‫האם באמת מנעת ממנה לקבל מלגה?‬
‫לא!‬
‫בסדר, יש דרך להוכיח את זה?‬
‫כן.‬
‫עקבים יפים.‬
‫את יוצאת הערב?‬ ‫-למה?‬
‫את לבושה יפה. העקבים.‬
‫אולי תפסיק להגיד "עקבים"?‬
‫אז זה בשביל קולגות או קולגה?‬
‫בבקשה, אין לי מצב רוח לזה.‬
‫לא נקמתי בליילה.‬
‫אני מאמין לך. אנחנו נוכיח את זה.‬
‫הן ייראו טוב יותר בלי השק.‬
‫אני מקבלת מחמאות על השמלה‬ ‫בכל פעם שהיא עליי.‬
‫מנשים, אני מניח. יופי.‬ ‫תמסרי ד"ש לקולגה שלך ממני.‬
‫אני מקווה שיאהב את העקבים.‬
‫עקבים.‬
‫אני מתה על השמלה הזאת.‬
‫פרופסוריות נכבדות ויקרות,‬
‫האם אוכל להזמין אתכן בענווה‬ ‫לערב הא-קפלה שלנו בבוא יום שישי הזה?‬
‫נפלא.‬
‫זוכרת שא-קפלה לא הייתה מגניבה?‬ ‫-היא עדיין לא.‬
‫אבל היא פחות מבישה, וזה מצער.‬
‫האנשים האלה עושים סקס.‬ ‫-לא, האמת היא שהם לא. כבר לא.‬
‫נכון. הם כל הזמן מתקשרים לאימהות שלהם.‬
‫את התקשרת לאימא שלך כשהיית בקולג'?‬ ‫-היא מעולם לא ענתה.‬
‫התקשרתי להורים שלי פעם בחודש,‬ ‫ורק רציתי לסיים את השיחה.‬
‫נראה כמה זמן הוא יחזיק מעמד.‬
‫נראה לך שלא יחזיק?‬
‫סופרים עירוניים מצליחים‬ ‫חושבים שיעשו את העבודה בלי מאמץ.‬
‫ואז זה, "שנס מותניים, בינגו,‬ ‫זה המון עבודה".‬
‫פרי, כשהיית ראש הוועדה של מלגת מקלבורג,‬
‫את זוכרת את השנה‬ ‫שליילה גרין הגישה מועמדות?‬
‫שמעתי שהיא הצטרפה לתיק.‬ ‫פחדתי שהיא תגרור אותך לזה.‬
‫תייקנו את הבקשות ואת גיליונות ההערכה?‬
‫לא משנה איך הצבעת, זה היה מובן.‬
‫לא, אל תגידי את זה.‬ ‫-מה היית אמורה לעשות?‬
‫"זיינת את בעלי. הנה הפרס שלך"?‬
‫לא הייתי זוקפת דבר כזה לחובתו של מישהו.‬ ‫זה רק בגלל איכות העבודה, שהייתה נמוכה מדי.‬
‫אתן אוהבות מופעי אימפרוביזציה?‬ ‫-לא.‬
‫שמרנו תיעוד. המסמכים בטח בחדר אחסון.‬
‫החוג הוא כל כך…‬
‫לעזאזל. מה המילה? כשאתה לא דיגיטלי, אתה…‬
‫אנלוגי?‬
‫בן זונה, כן! אנחנו כל כך אנלוגיים.‬
‫אלוהים, תפסיק!‬
‫לעומת זאת, הם עושים סקס.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫יש לך אבק ב…‬
‫קלאסי.‬
‫אני מפריעה לך?‬
‫קליפסים.‬
‫סליחה, עוברת!‬
‫גומיות.‬
‫ג'ון, חוץ מחדר האחסון,‬
‫איפה עוד הם ישמרו את תיקי המלגות?‬
‫אין לי מושג.‬ ‫-מה אתם עושים?‬
‫אין חובה שישתפו ראיות,‬ ‫אז מיציתי הודעות ישנות של אבא.‬
‫אמרנו שלא תהיה מעורבת.‬
‫ואז הראית לה את המכתב.‬ ‫-ויש תאריך לשימוע.‬
‫מתי?‬ ‫-בעשרים באוקטובר.‬
‫כבר?‬ ‫-ספרי לי על זה.‬
‫אז תכיני בגדי בימ"ש כחולים.‬
‫אם את מתכננת לבוא.‬ ‫-ברור שכן.‬
‫ארשום את זה ביומן שלי.‬
‫את שותה?‬
‫בירה. השעה חמש.‬
‫לא, השעה 16:45.‬
‫היא הרגע פתחה אותה.‬
‫הבת שלך שותה באמצע היום בגללך.‬
‫זה משמח אותך?‬ ‫-השעה חמש!‬
‫השעה חמש איפשהו. זמן ליין.‬
‫היא עו"ד. יש לך כסף לשלם לעו"ד?‬
‫העניין הוא שאלה מוכיחות‬ ‫שמערכות היחסים היו בהסכמה.‬
‫ואף אחת לא ספגה‬ ‫נזק מקצועי או אקדמי בגלל אבא.‬
‫תודה.‬ ‫-חוץ מ…‬
‫ליילה.‬
‫אה, אז אני הבעיה עכשיו?‬
‫כל מה שיש להם על אבא הוא השערות,‬
‫ואם רק תתנצלי בפניה, אין להם שום דבר.‬ ‫-לא. אין לי על מה להתנצל.‬
‫לעולם לא הייתי מענישה‬ ‫סטודנט מסיבות אישיות.‬
‫אל תתעקשי. תתנצלי. היא תוותר.‬ ‫-לא אתנצל.‬
‫הוא זה ששכב איתה.‬
‫אבל את לקחת חלק בזה.‬ ‫-לא נכון.‬
‫אביך לא היה צריך לעשות את זה.‬
‫וכבר התנצלתי.‬
‫ובעוד כמה שבועות ישפילו אותי בפומבי.‬
‫אז אולי פשוט תרדי ממני?‬
‫לאן אתה הולך?‬ ‫-ליוגה.‬
‫אלוהים.‬
‫אל תשפשפי את השעורה, מותק.‬
‫חזרת לכתוב?‬
‫חשבתי שאתה ישן.‬
‫מתי אקרא אותו?‬ ‫-טוב…‬
‫לא קראת אפילו את הרומן הראשון שלי.‬ ‫-קראתי.‬
‫לא, קראת טיוטה מוקדמת‬ ‫ואמרת לי שהספר לא יימכר.‬
‫והוא נמכר בסכום שהספיק‬ ‫לקניית הבית הזה. מאיפה לי?‬
‫לא קראת את השני שלי.‬ ‫-אמרת לי לא לקרוא.‬
‫לא לקחתי חלק בעניין של ליילה.‬
‫בבקשה תביני שכל מה שאני עושה עכשיו‬
‫זה מסתכל על דברים‬ ‫מלפני 10 או 20 או אפילו 30 שנה.‬
‫את מבינה כמה זה קשה לי בשלב הזה של חיי?‬
‫אני מבינה את זה.‬
‫כואבות לי כפות הרגליים.‬
‫מהעקבים.‬
‫תיקי המלגות כנראה נמצאים במשרד שלי.‬
‫זה המשרד של דייוויד עכשיו.‬
‫פשוט לכי כשהוא לא שם.‬ ‫אתן לך את המפתח שלי.‬
‫הוא לא עומד בזה.‬
‫החוג בבלגן שלם.‬
‫חדר האחסון ההוא היה מופע אימים.‬
‫שלום לך.‬
‫תמשוך לי בשיער.‬
‫חזק יותר.‬
‫- דייוויד ווטס‬ ‫החוג לספרות אנגלית -‬
‫- תזות מצטיינות -‬
‫- מלגות -‬
‫תפנית בעלילה.‬
‫- דייוויד ווטס‬ ‫החוג לספרות אנגלית -‬
‫- טייטל 9 -‬
‫זה כן היה רק בגלל איכות העבודה.‬
‫עם הפרעת קשב היפראקטיבית-אימפולסיבית‬ ‫והחלימה בהקיץ החריגה שלי,‬
‫התפקוד הניהולי שלי דפוק עכשיו.‬
‫בסדר.‬
‫כן, וגם בדיוק יצאתי מהארון.‬
‫איחוליי.‬ ‫-אני גינסקסואל.‬
‫אני נמשך לנשיות, אפילו אם יש פין.‬
‫כן.‬
‫נשמע שאתה עובר תקופה לא פשוטה.‬
‫כן. אז לא אוכל להגיש לך את העבודה מחר.‬
‫בסדר.‬
‫אתה חושב שאולי תוכל להכין אותה…‬ ‫לכתוב אותה בסופו של דבר?‬
‫אני חושב שכן.‬
‫זה יהיה נהדר. פשוט תגיש לי אותה כשתוכל.‬
‫טוב, תודה.‬
‫בסדר. תודה, ארון.‬
‫היי, ארון.‬
‫איך זה היה?‬
‫כלומר,‬
‫כיף אדיר.‬
‫טוב, הוא מקרה מיוחד.‬
‫כלומר, הייתי מניאק כשהייתי בן 20, אבל…‬
‫אני בטוחה שהגשת את העבודות שלך בזמן.‬
‫כן, גברתי. נכון.‬
‫רציתי לשאול. השארתי את בגד הים שלי אצלך?‬
‫אני אחפש אותו.‬
‫מה שלום סינתיה?‬
‫היא בסדר.‬
‫ג'ון?‬
‫הוא…‬
‫אחלה.‬
‫כן.‬
‫טוב, נתראה מתישהו‬
‫או בישיבת הסגל ביום חמישי.‬
‫התכוונתי לא להגיע אליה.‬
‫אתה חייב להגיע.‬
‫כלומר, קשה לי למצוא זמן לכתוב,‬
‫ואת יודעת, חשבתי שאם אבריז מזה,‬ ‫יהיה לי כל היום.‬
‫ולאד, לא.‬
‫אם אתה רוצה קביעות,‬ ‫תראה להם שאתה רוצה לעבוד.‬
‫אתה צריך להגיע לכל פגישה, להצטרף לוועדות,‬
‫לעמוד בראש ועדות, הכול.‬
‫כן, אבל את יודעת,‬ ‫אני צריך גם לפרסם אם אני רוצה קביעות.‬
‫ואני צריך לכתוב את הספר השני שלי.‬
‫לא אמרת לי שאסור שדעתי תוסח?‬
‫אני מצטערת, אבל צריך לעשות את שניהם.‬
‫איך?‬
‫טוב, תמצא פתרון.‬
‫זה סבל זמני, אבל ברגע שאתה מקבל קביעות,‬ ‫אתה לא צריך ללכת לשום מקום אחר.‬
‫אני לא ממש בטוח שאני רוצה להיתקע כאן.‬
‫זה קצת פרובינציאלי מדי.‬
‫טוב,‬
‫יש מקומות גרועים יותר.‬
‫אני בדיוק בדרך למשרד שלך.‬ ‫-כן.‬
‫סליחה, פשוט מכתב ההמלצה…‬
‫לבראון. כן, אני כל כך מצטערת.‬ ‫אכתוב אותו הערב.‬
‫אסור היה לי להשאיר את זה‬ ‫לרגע האחרון. זו אשמתי.‬
‫לא קרה כלום.‬
‫את בסדר?‬
‫אני אחלה.‬
‫סלחו לי.‬
‫אימא נתנה לי את התיק הזה,‬ ‫ונראה שהיא הצביעה נגד ליילה ההיא.‬
‫בעניין מלגת מקלבורג.‬ ‫ההצבעה הייתה 2-3 לטובת המועמד השני.‬
‫אז זה היה יכול להסתיים בתיקו.‬
‫זה מה שהיא חושבת,‬ ‫אבל זה אומר שהיא הייתה הקול המכריע.‬
‫אז היא כן נקמה.‬
‫אולי כן ואולי לא, אבל הם בהחלט יכולים‬ ‫להעלות טיעונים לנקמה, בקלות.‬
‫היא צריכה להתנצל בפניה.‬
‫אני בספק שהיא תתנצל.‬
‫אז היא טיפשה. כל העניין הזה ייעלם‬ ‫אם היא רק תתנצל, אבא.‬
‫ותגיד לה שהיא צריכה להחזיר את התיק הזה.‬
‫מי זה?‬
‫רכשתי חברה.‬
‫איך את מרגישה בימים אלה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫עדיין כועסת על אימא שלך ועליי?‬ ‫-כעסתי רק ששיקרתם לגבי זה.‬
‫אבל אני אדם בוגר.‬ ‫ואתה אדם בוגר. אימא היא אדם בוגר.‬
‫הסטודנטיות שלך היו בוגרות.‬
‫אלכסיס היא בוגרת. כולם בוגרים.‬ ‫זו נקודת המבט שלי, אז אני לא יודעת.‬
‫כולנו צריכים לספוג את זה‬ ‫ולהתנהג כמו בוגרים.‬
‫ברור.‬
‫לא, אל תעשה את זה.‬
‫את יכולה להשאיר את כותונת הלילה.‬ ‫-זוז לצד שלך במיטה.‬
‫תעמידי פנים שאני הקולגה שלך.‬ ‫-שקט, בבקשה. אני מנסה לישון.‬
‫לא קיבלת את המנה שלך היום?‬ ‫-ג'ון, תפסיק.‬
‫סיד אומרת שאת היית הקול המכריע.‬
‫ושאת צריכה להחזיר את התיק.‬
‫דייוויד?‬
‫היי, גברת.‬
‫אלוהים. מה את עושה כאן?‬
‫באתי לכתוב במשרד של ולאד,‬ ‫אבל אז אכלתי סוכריות גומי עם מלטונין‬
‫כי חשבתי שזה יעזור לשנות‬ ‫את המציאות הבלתי נמנעת שלי,‬
‫אבל אני רק נרדמתי.‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫מה אני עושה כאן?‬
‫שאלתי ספר מדייוויד,‬ ‫ופשוט באתי להחזיר אותו.‬
‫בחמש בבוקר?‬
‫טוב…‬
‫אלוהים. תשכחי מזה.‬
‫סליחה שהברזתי מיום הבריכה.‬
‫אוי, שטויות.‬
‫ולאד אמר לך למה לא באתי?‬
‫הוא רק אמר שרבתם.‬
‫כן. גיליתי באותו בוקר‬
‫שהוא סיפר לוועדת החיפוש‬ ‫על ניסיון ההתאבדות שלי.‬
‫בריאיון שלו.‬
‫לא ידעת את זה?‬
‫לא.‬
‫אבל את ידעת, נכון?‬
‫אז כולם יודעים, נכון?‬
‫יש סטודנטים בוועדה הזאת?‬
‫טוב…‬
‫את יודעת, הם נוכחים בראיונות,‬ ‫אבל אל תדאגי.‬
‫סטודנטים אוהבים ענייני בריאות נפש.‬ ‫הם בטח מכבדים אותך יותר.‬
‫כן, אין דבר יותר מגניב‬ ‫מאשר עמיתת הוראה בשיקום‬
‫שפעם זרקה את החרא שלה‬ ‫על אח בבית החולים בלוויו.‬
‫זה הגיע לו?‬
‫אפשר לשמוע את דעתך על משהו?‬
‫נתת לה ציון נדיב, לדעתי.‬
‫כן, אבל לא בנדיבות כמו לאדם השני.‬ ‫וכשהיא לא קיבלה את המלגה, היא נשרה.‬
‫אבל למה היא לא לקחה הלוואה?‬
‫המשפחה שלה לא עשירה.‬ ‫-נראה לך ששלי כן?‬
‫ולאד ואני בחובות כבדים כל כך,‬ ‫שאני בלחץ אטומי.‬
‫סליחה.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן, סליחה.‬
‫המכנסיים קצת הדוקים מדי שם,‬ ‫אם את מבינה למה אני מתכוונת?‬
‫אני אוהבת את זה.‬
‫זה מזכיר לי שמשהו קיים באזור הזה.‬
‫תקשיבי, אני חושבת שהיא השתמשה‬ ‫באי קבלת המלגה כתירוץ.‬
‫טוב, היא נפגעה.‬
‫זה לא משנה.‬
‫אני רק צריכה להתכונן להשלכות.‬
‫או שלא.‬
‫ואז היא השמידה את הראיות.‬
‫אוי, תראי מה גרמת לי לעשות.‬
‫את יודעת, ג'ון היה‬ ‫באותו מעמד כמוך כשהתחלנו.‬
‫אני הייתי במשרה מלאה,‬ ‫הוא היה עמית הוראה, קורס אחד,‬
‫והוא התקדם במעלה הדרגות עד לראש החוג.‬
‫איך?‬
‫ג'ון פיקח מאוד.‬
‫אבל הם פשוט קידמו אותו או…‬
‫טוב, תצטרכי לשאול אותו.‬
‫סליחה, אני יודעת שג'ון הוא דוגמה מורכבת.‬
‫עשי לי טובה. הייתי רוצה‬ ‫שוולאד יזיין אנשים אחרים.‬
‫את לא רוצה את זה.‬
‫לא, אני כן רוצה.‬
‫כלומר, לא סטודנטיות, כי הזמנים השתנו,‬
‫אבל ולאד נראה קצת כמו איש העולם הגדול,‬
‫כשלמעשה הוא מין מתחסד קפוץ-תחת.‬
‫הוא צריך לחוות דברים.‬
‫אני חושבת שיהיה לו טוב לנהל רומן.‬
‫הוא היה עושה זאת?‬
‫לא.‬
‫טוב…‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אולי.‬
‫תודה.‬ ‫-בסדר.‬
‫נהדר. תודה.‬
‫מישהי צריכה קפה. תגידי מתי לעצור.‬
‫כן, אני באמת צריכה.‬ ‫-תגיד מתי לעצור. בסדר.‬
‫אני לא רואה שום מלבין או משהו. יש…‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫היי.‬ ‫-הגעת.‬
‫טוב, הודות לך.‬ ‫-תפסיק.‬
‫לא, הייתי כל כך שקוע בעצמי לאחרונה‬ ‫והייתי צריך שתנערי אותי.‬
‫דרך אגב, קראתי את הפרק הראשון בספר שלך.‬
‫ו…?‬
‫אני כל כך פאקינג מקנא.‬
‫אני חושב שכולם התאספו.‬
‫אז שנתחיל?‬ ‫-היי, בייב.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אני מניח שכולכם עברתם‬ ‫על מטרות הסגל לשנת הלימודים הזאת,‬
‫אז יש לכם משוב?‬
‫אני רוצה לוודא שכולם קיבלו אותן.‬ ‫-הן היו בקובץ שצורף לאימייל.‬
‫לא קיבלתי את האימייל. זו כבר הפעם השנייה.‬
‫בדקת את הספאם שלך?‬ ‫-כן.‬
‫ברור שזו שוב בעיה ברשימת התפוצה.‬
‫אם עמיתי ההוראה לא מקבלים אותו…‬
‫זה בזבוז זמן מוחלט. אני באמת לא…‬
‫אלרגיות.‬
‫אני סקרנית מאוד לדעת‬ ‫למה אתה לא רואה צורך בחקירה‬
‫בנושא מכת הפריטים ההיסטוריוגרפיים‬
‫בשפת החוג שלנו.‬
‫אולי נקים ועדת משנה?‬
‫נוכל לנסות להגדיר מחדש את השפה.‬
‫אני יכול לעמוד בראשה.‬
‫זה עוזר מאוד.‬
‫תודה, ולאד.‬
‫אז יש מתנדבים?‬
‫אני אצטרף.‬
‫נהדר.‬
‫גם אני יכולה להצטרף.‬
‫בסדר.‬
‫אז…‬
‫מתי ניפגש?‬ ‫-טוב…‬
‫החיים שלי מטורפים, אבל אני פנוי הערב.‬
‫זו התראה קצרה. אני יודע.‬
‫הערב? אני מוכנה.‬ ‫-את מוכנה לכל דבר, פלו.‬
‫ועוד איך, אחותי.‬
‫מה איתך?‬
‫גם אני אהיה שם.‬
‫אבל אני צריכה לצאת עד 21:00.‬
‫סליחה.‬
‫אין בעיה. אנחנו נסגור את הפרטים האחרונים.‬
‫טוב, נתראה אחר כך.‬
‫את גונבת את הבגדים שלי?‬
‫לא, את של אבא. אני צריכה להיראות מהודרת.‬
‫את שוב יוצאת?‬
‫מותר לי?‬
‫החזרת את התיק?‬
‫זאת החולצה שלי?‬ ‫-כן.‬
‫ואף אחד לא ראה אותך?‬ ‫-לא.‬
‫תשתדלי לא להקיא עליה.‬ ‫-ממש מצחיק, אבא.‬
‫ההסעה שלי פה.‬
‫את…‬
‫נפגשת עם חברה?‬
‫בערך. אוהבת אתכם.‬
‫קינאת?‬
‫במי?‬
‫בליילה.‬
‫חשבתי שאנחנו לא מדברים‬ ‫על דברים שקרו לפני עשר שנים.‬
‫אני חושב שזה נחמד.‬
‫את יפה.‬
‫תיזהרי. תמיד אכפת לך יותר מדי,‬ ‫ואז את דופקת את זה.‬
‫אה, שכחתי להשקות את החסות.‬ ‫תוכלי להשקות אותן לפני שתלכי?‬
‫הן בטח צמאות.‬
‫אכפת לי במידה הנכונה.‬
‫- ולדימיר - אני צריך לבטל הערב, סליחה.‬ ‫לסינתיה יש תוכניות אז אני נשאר עם פי. -‬
‫- פלורנס‬ ‫בסיידר -‬
‫ג'ון, נכון?‬
‫אני שמח שיצרת קשר.‬
‫מה את שותה?‬
‫שבב מזדיין.‬
‫- ולדימיר ולדינסקי‬ ‫פרס הניחומים שלי -‬
‫הוא קורא את הספר שלי.‬
‫- אל: ולדימיר‬ ‫אלוהים, אני מתה!!! -‬
‫- ולדימיר‬ ‫אל תמותי לי -‬
‫- אל תגיד לי מה אתה חושב עד שתסיים! -‬
‫- או, בעצם כן -‬
‫- מה שיבוא לך!!! -‬
‫- איך אתה אוהב לקרוא? -‬
‫- ולדימיר -‬
‫- אדווינה‬ ‫נושא: בודקת - מכתב המלצה? -‬
‫זה לא הוא.‬
‫פאק!‬
‫- איך אתה אוהב לקרוא? -‬
‫- ולדימיר‬ ‫לאט -‬
‫- תוך התמקדות… -‬
‫- עם תשומת לב רבה לפרטים… -‬
‫- ולדימיר -‬
‫מה זה אומר?‬
‫- מבוסס על הספר‬ ‫מאת ג'וליה מיי ג'ונאס -‬
‫תרגום כתוביות: אורית זיו‬