-Trevligt att göra affärer med dig. -Detsamma.
Vad?
-Du har NRE. -Vad är det?
Ny relation-energi.
Sluta larva dig.
-Vill du ha en drink? -Definitivt.
Jag ska ge tillbaka dem.
DÅLIGT UPPFÖRANDE
-Lila? -Hej.
Hej. Vill du komma in?
-Är det där till mig? -Läs det senare.
Jag gör negronis. Vill du ha en?
-Vem är det? -Ursäkta.
Vad gör du där ute?
Vem pratar du med?
-Vad är det där? -Inget.
-Gav hon det till dig? -Nej.
-Får jag se? Jag vill se. -Nej.
Nej, det är verkligen ingenting.
-Kan jag få se? -Nej!
Vad håller du på med?
Jag ska sätta tillbaka hjortnätet över min sallad.
"Jag förstår min del i hur vår relation slutade."
Mamma, det är typ hummus på.
"Men dina repressalier förstörde mitt liv."
Vilka dramatiska ord hon för sig med.
"Du kände till min situation,
så när du hindrade mig från att få Meckleburg-stipendiet…"
Jag hindrande henne inte från någonting.
Du sa att du inte kände någon av dem.
"Om du vägrar att erkänna skadan du orsakat…"
Vad betyder det?
"…så kommer disciplinnämnden få veta vad du gjort."
-Varför ljög du? -Jag vet inte.
Hjärtat, du har fått en vagel.
Nej, det här ögat blir så om jag inte sover.
Gud. Vad ska jag ta mig till?
Till skillnad från vad pappa gjort, så är repressalier faktiskt olagliga.
-När åkte du från Cornell? -Jag vet inte. Typ tre på natten?
Bråkade du och din vän?
Nej, jag diggar bara inte tjejer som vill ligga och gosa med sin queervän
istället för att faktiskt ligga.
Olagligt som i att man kan hamna i fängelse?
Nej. Var inte dum. Du hamnar inte i fängelse.
-Du sa olagligt. -Du kan absolut förlora jobbet.
-Men hon verkar bara vilja ha en ursäkt. -För vad?
Hindrade du henne från att få stipendiet?
Nej!
Okej, går det att bevisa?
Ja.
Snygga pumps.
-Ska du ut ikväll? -Hur så?
-Du är så uppklädd. Pumps och allt. -Kan du sluta säga "pumps".
Är det för kollegorna eller en kollega?
Snälla, jag är inte på humör.
Jag har inte utsatt Lila för några repressalier.
Jag tror dig. Vi ska bevisa det.
De vore snyggare utan säcken.
Jag får alltid komplimanger för den här klänningen.
Från kvinnor antar jag. Bra. Hälsa din kollega från mig.
Hoppas han gillar dina pumps.
Pumps.
Pump.
Den där klänningen är så snygg.
Ärade professorer,
får jag i all ödmjukhet bjuda in er till vår a cappella-soaré på fredag kväll?
Underbart.
-Minns du när a cappella inte var coolt? -Det är inte coolt.
Men det är inte lika skämmigt, tyvärr.
-De där har sex. -Nej, faktiskt inte. Inte längre.
Sant. De har fullt upp med att ringa sina mammor.
-Ringde du din mamma när du pluggade? -Hon svarade aldrig.
Jag ringde mina föräldrar en gång i månaden. Jag ville lägga på direkt.
-Vi får se hur länge han blir kvar. -Tror du inte han stannar?
Fina författare från stan tror alltid att de inte behöver göra något.
Sen inser de att det är massor att göra.
Pri, när du var ordförande för Meckleburg-kommittén,
minns du året Lila Green ansökte?
Jag hörde vad som hände. Jag var rädd att hon skulle dra in dig.
Har vi arkiverat ansökningarna och poängprotokollen?
Hur du än röstade så är det fullt förståeligt.
-Säg inte så. -Vad skulle du göra då?
-"Du knullade min man. Här är ditt pris"? -Jag skulle aldrig hålla det emot någon.
Det handlar bara om det hon skrev, och det var undermåligt.
-Gillar ni improvisationsteater? -Nej.
Vi har sparat det. Det ligger väl i något förråd någonstans.
Institutionen är så…
Fan. Vad säger man? När man inte är digital, utan…
Analog?
Ja, för fan! Vi är så analoga.
Men Gud, lägg ner!
Men de har sex.
Ja det har de.
-Hej. -Hej.
Du har lite damm i…
Klassiskt.
Står jag i vägen?
Pappersklämmor.
Här kommer jag!
Gummisnoddar.
John, förutom i förrådet, var skulle stipendiematerialet kunna förvaras?
-Ingen aning. -Vad gör du?
De behöver inte dela bevisen, så jag använder pappas gamla sms.
Hon skulle ju inte bli indragen.
-Sen visade du henne brevet. -Och datumet är satt.
-När är det? -20 oktober.
-Så snart? -Eller hur?
Så fram med finkläderna.
-Om du tänker komma? -Klart hon kommer.
Jag skriver in det i kalendern.
Dricker du?
En öl. Klockan är fem.
Nej. Hon är 16.45.
Hon öppnade den precis.
Hon dricker mitt på dagen på grund av dig.
-Är du nöjd nu? -Klockan är fem!
-"Klockan är fem någonstans i världen." -Har du råd med en advokat, eller?
De här bevisar att relationerna byggde på samtycke.
Och att ingen tog skada professionellt eller akademiskt på grund av pappa.
-Tack. -Förutom Lila.
-Så det är jag som är problemet nu? -Allt de har på pappa är spekulationer.
-Om du ber om ursäkt så har de ingenting. -Nej, jag har inget att be om ursäkt för.
Jag skulle aldrig straffa en student av personliga skäl.
-Be om ursäkt bara, så släpper hon det. -Jag vägrar.
Det var han som låg med henne.
-Men du spelade en roll i det hela. -Nej.
-Din pappa borde aldrig ha gjort det. -Jag har redan bett om ursäkt.
Och om några veckor blir jag offentligt förödmjukad.
Så kan du låta mig vara?
-Vart ska du? -Yoga.
Herregud.
Klia inte på vageln, hjärtat.
Har du börjat skriva igen?
Jag trodde att du sov.
-När får jag läsa det? -Jo…
-Du läste inte ens min första bok. -Jo.
Nej, du läste ett tidigt utkast och sa att det saknade potential.
Sen köpte du det här huset för pengarna. Så vad vet jag?
-Du läste inte min andra. -Du bad mig låta bli.
Jag hade inget att göra med det som hände Lila.
Det enda jag gör just nu
är att kolla igenom grejer från tio, tjugo och trettio år tillbaka i tiden.
Förstår du hur jobbigt det är i det här skedet av livet?
Jag förstår.
Jag har ont i fötterna.
Från mina pumps.
Stipendiematerialet är nog på mitt kontor.
Som nu är Davids kontor.
Gå dit när han inte är där. Ta min nyckel.
Han drunknar.
Det är kaos på institutionen.
Det där förrådet var en riktig skräckupplevelse.
Men hallå där.
Dra mig i håret.
Hårdare.
DAVID WATTS ENGELSKA INSTITUTIONEN
EXAMENSARBETEN
STIPENDIUM
Det var en vändning.
Det handlade bara om det hon skrev.
Då jag lider av hyperaktiv-impulsiv adhd och dissociativt dagdrömmande
är mina exekutiva funktioner helt paja.
Okej.
Och jag kom dessutom precis ut.
-Grattis. -Jag är gynosexuell.
Jag attraheras av femininitet, även om det finns en penis med i bilden.
Så är det.
Du verkar gå igenom mycket just nu.
Ja, så jag kommer inte att hinna klart till imorgon.
Okej.
Tror du att du skulle kunna skriva klart det så småningom?
Jag tror det.
Det vore toppen. Lämna in det när du kan.
Okej, tack.
Okej. Tack, Aaron.
Hej, Aaron.
-Hur gick det där? -Det var hur kul som helst.
Han är ett väldigt specifikt fall.
Jag var ett svin när jag var 20, men…
Du lämnade nog in saker i tid.
Ja, ma'am, det gjorde jag.
Glömde jag mina badbyxor hemma hos dig?
Jag ska kolla.
Hur mår Cynthia?
Bra.
Och John?
Han…
Fantastiskt.
Ja.
Vi ses väl i korridorerna eller på institutionsmötet på torsdag.
Jag tänkte inte gå på det.
-Du måste gå. -Jag har svårt att få tid att skriva.
Så om jag skippar mötet får jag en hel dag.
Nej, Vlad.
Om du vill ha fast tjänst måste du visa framfötterna.
Gå på vartenda möte, sitta i kommittéer, leda kommittéer, allt sånt.
Ja, men jag måste publicera böcker för att få fast tjänst.
Och skriva min andra bok. Du sa ju åt mig att inte distraheras.
Jag är ledsen, men du måste göra både och.
Hur då?
Lös det bara.
Det är jobbigt nu, men när det är klart behöver du aldrig söka dig vidare.
Jag vet inte om jag vill bli fast här. Det är lite för småstadsaktigt.
Nåja…
…det finns värre ställen.
-Jag var på väg till ditt kontor. -Okej.
För, du vet, rekommendations…
Till Brown. Ja, förlåt. Jag skriver det ikväll.
Jag borde inte ha väntat till sista minuten. Förlåt.
Ingen fara alls.
Hur är det med dig?
Fantastiskt.
Ursäkta mig.
Mamma gav mig den här mappen. Det verkar som om hon röstade emot Lila.
Rösterna för stipendiet blev 3–2 till den andra kandidaten.
Så de var oense.
Ja, men det betyder att hon var den avgörande rösten.
Repressalier alltså.
Kanske, kanske inte, men de kan lätt hävda det i alla fall.
-Hon måste be om ursäkt. -Det kommer nog inte att ske.
Det är korkat. Det skulle lösa sig om hon bara bad om ursäkt.
Och be henne lämna tillbaka mappen.
Vem är det?
Jag har en ny vän.
Hur är det med dig?
Jag vet inte.
-Fortfarande upprörd över mamma och mig? -Bara att ni ljög om det.
Men jag är vuxen. Du är vuxen. Mamma är vuxen.
Dina studenter var vuxna.
Alexis är vuxen. Alla är vuxna. Det är så jag ser det.
Låt oss alla bara gilla läget och bete oss som vuxna.
Visst.
Nej, sluta.
-Du kan behålla nattlinnet på. -Lägg dig på din sida.
-Låtsas att jag är din kollega. -Tyst. Jag försöker sova.
-Fick du inte din fix idag? -John, sluta.
Sid säger att du var den avgörande rösten.
Och att du måste lämna tillbaka mappen.
David?
Hallå där.
Gud. Vad gör du här?
Jag skulle skriva på Vlads kontor men sen tog jag några melatonin-gummies
för att kanske lyckas fly från min ofrånkomliga verklighet
men jag bara somnade.
Vad gör du här?
Vad jag gör?
Jag lånade en bok av David och jag ska bara lämna tillbaka den.
Fem på morgonen?
Alltså…
Herregud. Glöm det.
Ledsen att jag bangade på poolhänget.
Äsch.
Sa Vlad varför jag inte kom?
Han sa bara att ni bråkade.
Ja. Den morgonen fick jag veta
att han berättade för anställnings- kommittén om mitt självmordsförsök.
När han intervjuades.
Visste du inte det?
Nej.
Men det gjorde du, va?
Så alla vet om det? Det sitter väl studenter i den kommittén?
Alltså…
De sitter med på intervjuerna, men oroa dig inte.
Studenterna älskar mental hälsa. Det höjde nog dig i deras ögon.
Inget är väl coolare än en adjunkt under tillfrisknande
som kastat sitt eget bajs på en vårdare på Bellevue.
Förtjänade han det?
Skulle jag kunna få din åsikt om en sak?
Jag tycker att du var generös i din bedömning.
Jag var generösare mot den andra.
Hon hoppade av när hon inte fick stipendiet.
Varför tog hon inte ett lån?
-Hon kom inte från pengar. -Som om jag gjorde det?
Vlad och jag är så skuldsatta att jag ser i kors.
Ursäkta.
-Allt bra? -Ja, ursäkta.
De här byxorna skär in lite, om du fattar vad jag menar.
Jag gillar det. Det påminner mig om att något existerar där nere.
Jag tror att hon använde det faktum att hon inte fick det som en ursäkt.
Hon var sårad.
Det gör detsamma.
Nu måste jag förbereda mig på konsekvenserna.
Eller inte.
Och sen förstörde hon bevisen.
Kolla vad du fick mig att göra.
John var i samma position som du när vi började.
Jag var heltidsanställd, han var adjunkt, en kurs,
och han jobbade sig hela vägen upp till prefekt.
Hur då?
John är väldigt slipad.
Så de bara befordrade honom eller…?
Du får fråga honom.
Jag vet att John är ett komplicerat exempel.
Men snälla. Jag önskar att Vlad låg med andra.
Det gör du inte alls.
Jo, det gör jag.
Inte studenter, för det är andra tider nu.
Vlad kan verka världsvan.
Men han är en pryd jävla torrboll.
Han skulle behöva leva lite.
Han skulle må bra av en affär.
-Skulle han göra det? -Nej.
Eller…
Jag vet inte.
Kanske.
-Tack. -Okej.
Toppen. Tack.
Någon behöver kaffe. Säg stopp.
-Ja, verkligen. -Säg stopp. Okej.
Jag ser inget mjölkpulver. Finns det…?
Hej.
-Hej. -Du kom.
-Tack vare dig. -Äsch, lägg av.
Jag har varit så självupptagen. Det var bra att du ruskade om mig lite.
Jag har förresten läst första kapitlet i din bok.
Och?
Jag är så jävla svartsjuk.
Då tror jag att alla är här.
-Ska vi sätta igång? -Hej, älskling.
-Hej. -Hej.
Jag utgår från att ni hunnit kika på de nya institutionsmålen.
Har ni någon feedback?
-Har alla fått dem? -De var bifogade i mejlet.
Jag fick inte mejlet. Det här är andra gången nu.
-Kollade du skräpposten? -Ja.
Uppenbarligen ett problem med mejllistan igen.
Om adjunkterna inte får det så är vi…
Det här är slöseri med tid, jag tycker…
Allergier.
Jag undrar varför ni inte ser behovet av att granska
alla historiografiska kvarlevor som infekterat institutionens språkbruk.
Vi borde tillsätta en underkommitté som kan omdefiniera språket.
Jag kan leda den.
Det vore till stor hjälp.
Tack, Vlad.
Några frivilliga?
Jag kan vara med.
Toppen.
Jag kan väl också vara med.
Okej.
Så…
-När ska vi ses? -Jo…
Mitt liv är hektiskt just nu, men jag kan ikväll.
Jag vet att det är kort varsel.
-Ikväll? Jag är på. -Du är alltid på, Flo.
-Det vet du, tjejen. -Du då?
Jag kommer också.
Men jag måste gå vid 21.00. Tyvärr.
Inga problem. Vi ser till att ro skiten i land.
Vi ses sen.
Stjäl du mina kläder?
Nej, pappas. Jag måste vara snygg.
Ska du ut igen?
Är det tillåtet?
La du tillbaka mappen?
-Har du min skjorta? -Ja.
-Och ingen såg dig. -Nej.
-Spy inte i den, tack. -Kul, pappa. Min skjuts är här.
Ska du träffa en vän?
Ja, typ. Älskar dig.
-Var du svartsjuk? -På vem?
På Lila.
Vi brukar inte prata om saker som hände för tio år sen.
Jag gillar det.
Vad fin du är.
Var försiktig. Du tar jämt i för mycket och sen sabbar du det.
Jag glömde att vattna salladen. Hinner du innan du går?
Visst.
De är nog törstiga.
Jag tar i lagom mycket.
VLADIMIR JAG MÅSTE STÄLLA IN IKVÄLL, TYVÄRR.
CYNTHIA HAR PLANER OCH JAG MÅSTE VARA MED PHEE.
FLORENCE OKEJ
John?
Kul att du hörde av dig.
Vad vill du dricka?
Aj!
Jävla flisa.
VLADIMIR MITT TRÖSTPRIS
Han läser min bok.
TILL: VLADIMIR HERREGUD JAG DÖR!!!
VLADIMIR SNÄLLA, DÖ INTE
BERÄTTA INTE VAD DU TYCKER FÖRRÄN DU LÄST KLART!
ELLER FÖRRESTEN, GÖR DET
VAD DU VILL!!!
HUR GILLAR DU ATT LÄSA?
EDWINA ÄMNE: KOLLAR LÄGET - REKOMMENDATIONSBREV?
Det är inte han.
Fan också!
HUR GILLAR DU ATT LÄSA?
VLADIMIR LÅNGSAMT
INGÅENDE…
UTAN ATT MISSA EN ENDA DETALJ…
Vad ska det betyda?
BASERAD PÅ JULIA MAY JONAS BOK
Undertexter: Jessica Svärdsros