Що це означає?
Я не розумію.
Емодзі. Посмішка і ось це.
А який контекст?
-Не зважай. -Облиш, мамо. Скажи.
Це здавалося досить щирим.
-Хто тобі прислав? -Це пом'якшення.
Пом'якшення значення повідомлення, так?
Можливо.
Або навпаки посилення повідомлення.
Або це виклик.
-Як? -Скажімо, ти з кимось листуєшся.
Вони відкривають двері, а потім лякаються,
тож для безпеки пом'якшують смайликом.
Наприклад: «Я люблю тебе. ЛОЛ».
Вони цього ніби не сказали. Тепер м'яч твій.
Мій м'яч.
Твоя задача — дізнатися, що вони мали на увазі.
Люди… бояться.
Чому ти до мене така добра?
Ідеш бігати?
Очевидно ж.
ВЛАДІМІР ПОВІЛЬНО
РЕТЕЛЬНО…
З ВЕЛИКОЮ УВАГОЮ ДО ДЕТАЛЕЙ…
ДЕВІД ТИ БУЛА В МОЄМУ КАБІНЕТІ?
От чорт.
От сучий син.
Повідом для свого ж блага.
Привіт. Фло сказала, у вас зустріч.
-Ти шукала мене? -Ні. Я шукала…
Для розкладу підкомітету, бо вчора скасували.
Вибачте. У мене був прийом у психолога.
Так. Я не вмію читати спільний календар.
Поговорімо.
-Ми? -Так.
-Заходьте періодично, добре? Так. -Так.
Дякуємо, Девіде.
Хочеш домовитися про зустрічі зараз чи…
Пізніше. Коли тебе можна знайти?
У мене купа листів.
-Гаразд, Девіде. -Вибачте.
Добре.
Буду з ним наодинці — тоді й дізнаюся.
Чи двері, як кажуть, відчинені.
ОДЕРЖИМІСТЬ ПРОФЕСОРОМ В.
ГРАЙ ЯК КАРТА ЛЯЖЕ
-Зачини. -Хочеш поговорити?
Поверни файл.
-Я не знаю, про що ти. -Ти була в кабінеті.
З коробки зник файл, який я маю подати
координатору з Розділу IX до слухання.
Він належить Лайлі Ґрін.
Тут дуже неорганізовано.
-До завтра. До кінця дня. Будь ласка. -Мені шкода, що ти щось загубив.
Це так не мине. І не став мене в таке становище.
Не застібнула ґудзик.
Я знаю.
Едвіно, привіт.
Я подала твій лист.
Знущаєтеся?
Пані, дедлайн є дедлайн.
У мене хронічна хвороба.
Мені шкода, але це не ввійде в пакет кандидата.
Поставите під загрозу майбутнє студентки через день запізнення?
Пані, це не ми поставили під загрозу майбутнє студентки.
Одужуйте.
Я не можу одужати.
Не знаєте визначення хронічного?
ВЛАДІМІР ПОВІЛЬНО
РЕТЕЛЬНО…
З ВЕЛИКОЮ УВАГОЮ ДО ДЕТАЛЕЙ…
Я знаю, що ти зможеш.
З двома рядами ґудзиків не зможу.
Зможеш. У тебе чудові плечі.
Мене хвилює не передня частина.
О, привіт!
Привіт.
Я хотіла спитати, чи нам з Флоренс допомогти скоординувати підкомітет.
Так, вибач.
Будь-коли до 17:00, коли я не викладаю,
я буду доступний.
Доступний.
Чудово. Приготую перекус.
-Вона їх робить чудові. -Обожнюю перекуси.
Без глютену.
Ти все пам'ятаєш.
Гаразд, залишу вас двох…
Спілкуватися.
-У середу о 15:15. -Я викладаю.
-У четвер о 10:30. -Викладаю.
-У четвер після обіду? -Викладаю. П'ятниця вранці.
Можеш пропустити перше засідання. Зробимо нотатки.
-Ні, знайдемо час. -Не страшно.
Я хочу прийти.
І я цього хочу.
-Поговоримо потім. -Так, звісно.
КОМУ: ВЛАДІМІР
ПІДКОМІТЕТ: У ЧЕТВЕР О 10:30?
ВЛАДІМІР: Я ПРИНЕСУ КАВУ, ЯКЩО ТИ ПРИНЕСЕШ ЗАКУСКИ
ДОМОВИЛИСЯ.
ВЛАДІМІР ЯК ТОБІ ПОДОБАЄТЬСЯ?
КАВА?
ВЛАДІМІР ТАК
БАЙДУЖЕ.
ВЛАДІМІР ГАРЯЧА
Гаряча.
ЧИ КРИЖАНА?
ЛОЛ!
ЦЕЙ «ЛОЛ» БУВ ЖАРТОМ. Я ЗНАЮ, ЩО Я ПРОФЕСОР ЛІТЕРАТУРИ.
КОМУ: ВЛАДІМІР ЗАВЖДИ ГАРЯЧА.
Єдиний спосіб дописати книгу — переконати себе,
що ти в цьому геніальний.
Хоча вона доволі гарна.
Не бачу.
Більшість я витягла. Це залишки.
-Звідки вони в тебе? -Від Бога.
Де ти був учора ввечері?
З другом.
Срані олені знищили весь мій город.
Мені дуже шкода.
Шлюб.
Мені потрібна голка.
Ні, воно само вийде.
Чим ви займаєтеся?
Привіт, люба. А ти?
Алексіс надіслала дослідження на татового обвинувача.
-Ти спілкуєшся з Алексіс? -Ага.
Ви знали, що в Лайли Ґрін є Substack?
Це доволі… У людей є проблеми.
Так, люба.
Я маю тобі дещо сказати.
Ти спалила її файл?
В минуле не повернешся. Що робити?
Ти божевільна?
Сід, мені потрібен рух уперед.
Що це?
Після цього ти точно маєш з нею поговорити.
-Іншого виходу немає. -Що це, в біса?
-Є ще один варіант. -Який варіант?
Масла немає? Холодильник як з фільму жахів.
Можеш піти в продуктовий, я чула, там дозволяють купувати.
А якщо з якоїсь причини не вийде, поговоримо з нею завтра.
Обіцяєш? Ти цими днями ніби з іншої планети.
-Підеш зі мною? -Обіцяю. У який ти підеш?
-Не знаю. -На 19-й?
-Не знаю. А що? -У мене є доручення.
Гей.
Дон. Я тебе не впізнав. Джон, пам'ятаєш?
Погодинного не вистачає, чи що?
Так я отримую пільги. Це…
Я це люблю. У мене знижка на продукти 10 %.
-А чи люблю я — це питання. -Вибач.
-«Тесс»! -Так.
Це мій улюблений роман.
Я днями слухав подкаст.
Ти знала, що Гарді написав «Тесс із роду д'Ербервілів»,
бо в нього виникала ерекція,
коли він бачив, як жінок вішають на публічній страті?
Отакої.
Кажуть, він написав книгу як вибачення.
Це жахливо.
Не знаю, чи була ерекція, але мені подобається думати, що так.
Людська психіка. Дикість, так?
Так.
-Треба дати тобі ще один предмет. -Так.
Бувай!
-Як тобі? -Джоне, будь ласка.
Що?
Ти це бачила?
-Сідай у машину. -Гей.
-Ти забув телефон. -Дякую, Дон.
Привіт, Дон.
Перепрошую. Я працюю.
Я згадувала, що не користувалася
нашою з Джоном угодою дуже багато років?
Так, не користувалася.
Після…
Девіда.
Це тобі.
Навіщо?
Можна нам одну чесну розмову перед смертю?
-Я б хотів багато. -Добре.
Що ж…
Я тебе кохала, ти розбив моє серце.
Це правда.
Боже. Що?
Ні.
Гаразд.
Я була готова заради тебе піти від чоловіка.
Я чекала на тебе на клятому вокзалі.
Чекала три години, а ти так і не прийшов.
Я не міг кинути дочку.
Фігня. Ти боявся розбиратися з дружиною.
Я не впорався.
Потім я намагалася випити з тобою кави чи трав'яного чаю,
і ти уникав мене десять років.
-Гаразд. -Я доросла.
Знаю, примирення — це міф для тих, кому до 30,
але я тобі давала багато послаблень.
Чого ти хочеш?
У мене більше немає файлу.
Це жахлива розмова.
Я її ненавиджу.
Девіде, можеш мене прикрити?
Я…
Ми трахалися три роки.
Я думала, у нас кохання.
Воно й було.
Знаєш, я перечитував наші старі листи.
Знову?
Я думала, ти їх видалив.
У тебе ще є та хатина?
Я її здаю переважно влітку й до холодів.
Щоб виплачувати позики Сід. А чому питаєш?
Без намірів.
Просто я пам'ятаю тебе.
У дверях.
Це спогад, коли я старію…
я радий, що він у мене є.
А файл?
Із цим я не допоможу.
Отже.
Дякуємо, що ти прийшла.
Авжеж.
Моя мама хотіла з тобою поговорити.
-Це моя дочка. -Я знаю.
Мамо, давай.
Привіт, Лайло.
Що ж…
Я хотіла перепросити.
За що?
Мені дуже шкода, що тобі довелося кинути коледж
через те, що ти вважала моїми діями.
Справді?
-Мамо. -Що?
Це не вибачення.
Це все, на що я здатна.
Ти помстилася.
Я цього не робила.
Лайло, я боюся, що ти йдеш на це наосліп.
Це слухання не буде непростою процедурою.
Ти справді хочеш це пройти?
Ви для цього мене запросили?
Я боюся, що ти цього не обдумала.
А я боюся, що в тебе на сорочці йогурт.
-І що твоя мати — мстива хвойда. -Вибач, що?
Ні, їй можна так казати. Усе гаразд, кажи.
«Їй подобалося тримати його пеніс у руці,
погладжуючи складки зморщеної мошонки,
поки він тверднув так, що неможливо було ігнорувати».
-Сід! -Що?
Це твій порножурнал в інтернеті.
Що ти робиш?
Навіть якщо ти його знесеш,
я роздрукувала копії усіх твоїх збочених текстів.
Це література.
Будь ласка. «Вона хотіла, щоб його член був у ній».
-Прибери телефон. -«Чи будь-який член».
Я зачитаю на слуханні кожен рядок.
Цього не буде.
Сідні, ми не судимо за написаною літературою.
Мамо, годі жити у фантазіях. Ця жінка хоче тебе знищити.
Думаєш, твої батьки не повинні зіткнутися з наслідками їхніх знущань?
Знущань?
Я не дозволю тобі зруйнувати їм життя
через дурниці, які розпочала ти понад десять років тому.
-Я йду. -Ні, Лайло.
Хочеш знати, хто тут мстива хвойда? Хочеш?
Я. Це я хвойда!
-Іди в сраку! -Навіщо ти так?
Чому ти не перепросила?
Сідні.
Що?
Ти не хвойда.
Ні! Я забув про каву. Піду візьму.
Ні. Будь ласка.
Ти впевнена?
Гаразд.
Ось це —
кульки з арахісового масла, лляного насіння і фініків.
Без глютену, без цукру.
Смакота.
Смачно?
Владе, я хотіла з тобою поговорити.
-І вона змогла. -Я думала, ти викладаєш.
Дала їм груповий проєкт. О, кульки!
«Ми прагнемо знищити ієрархію,
щоб студенти досліджували динаміку влади».
Не знаю щодо знищення ієрархії. Педагогіка — це ієрархія.
Але можна прагнути позиції слухача.
Я прагну бути залученою викладачкою і експерткою.
Як це допоможе студентам?
Вони навчаться чогось,
що зробить їх важливішими й кращими людьми.
Фло, якщо ти цьому піддасися, то довбані знання…
Не лаятися.
…довбані знання, навчання, культура і вища освіта як така будуть марні.
Потім ти піддасися ідеї, що ми маємо бути
посередніми робочими бджолами, чия єдина мета на землі —
багатіти й відпочивати.
Це так поверхово… Так, бляха, поверхово! Вибачте.
На мою думку, коледж — це середовище. Ти відкритий для нього.
Ні, я думаю, це дещо більше, бо ми їхні наставники.
Ми відповідальні за їхні душі.
Справді? Вибач. Скажи це своєму чоловікові.
Господи, Флоренс. Ну й ти стервом буваєш!
-Це недоречно. -Знаю.
Ви обидві поводитеся недоречно.
Я все віддаю своїм студентам.
Не знаю. Можливо, тобі варто попрацювати над межами.
Пристрасть між сестрами — чудово.
Але це треба розширити. До того ж…
Може, додати ще один абзац.
Можна тебе на кілька слів?
Ми зараз дечим зайняті.
Я хотіла…
Боже, я так жахливо почуваюся.
Схоже, мій лист повернули.
Ти не знаєш, чи його отримали?
Мені дуже шкода. я поставила твоє майбутнє під загрозу.
Усе гаразд.
Не гаразд. Це жахливо.
Я все зроблю, щоб це загладити.
Ні, усе гаразд. Лист подала професорка Тонґ.
Я не професорка.
Коли?
В ніч дедлайну. О 23:00.
Я побачила, що лист ще не подали, і написала Синтії.
-Що, ти написала його тієї ночі? -Я надіслала їй чернетку.
Вибач, у нас зараз зустріч щодо її есе.
Боже, дякую. Це таке полегшення. Я…
Господи. Я думала, що підвела тебе, Едвіно.
Усе нормально.
Ти знаєш, скільки стресу зараз у моєму житті.
Ти студентка. Тобі не потрібно перейматися нашими клопотами.
Ми зараз працюємо.
Пробач, що я тебе підвела.
Я ще в житті не пропускала дедлайн
рекомендаційного листа.
ВИДАЛИТИ ЦЮ БЕСІДУ? ВИДАЛИТИ
Лілі, Селден, «Будинок радощів».
Вони кохають одне одного, але не можуть бути разом
через суспільство.
Почитаймо.
«"Я можу допомогти тобі лише коханням", —
тихо промовив Селден.
Вона не відповіла, але її лице обернулося до нього
м'яким порухом квітки.
Він повільно зустрів її лице своїм, і їхні губи торкнулися.
Вона відступила і встала зі свого місця.
Селден теж встав, і вони стояли одне напроти одного.
Раптом вона схопила його за руку і притиснула її до щоки.
"Ах, кохай мене, але не кажи мені цього"».
Що Вортон робить у цій сцені?
Він гей.
Ні.
Вони хочуть кохати, але не можуть.
Так, я це сказала, але що Вортон робить у цій сцені?
Що це за сцена?
Підказка.
Роман був написаний на початку XX століття.
За написання порнографії могли заарештувати.
То що це за сцена?
Вибачте, це що, ніби секс-сцена?
Так, це вона. Дякую, Роуз.
Так, Вортон дає нам дещо гаряче.
То в чому еротика цього уривка?
-Вони цілуються. -Не переказуй сюжет.
Оцініть слова, синтаксис.
Його голос низький.
-Що це може означати? -Він тихий.
Він інтроверт.
Він збуджений.
Так.
«Її лице обернулося до нього
м'яким порухом квітки».
М'який порух.
Як ніжне погойдування.
«Квітки».
Вона…
Вона відкривається.
Відкривається як що?
Квіти.
І що нагадують квіти?
Жіночу анатомію.
«Селден встав…»
Яка визначена риса чоловіка може встати?
Я це кажу не для брудності.
Я кажу, що в такому пригніченому світі
кожне слово має більше значення, ніж ви думаєте.
Це найближче до консумації, що могло бути.
Любіть Едіт Вортон.
Але ж насправді там відбувається не це.
Тобто, Аароне?
Ви це все вигадали. Не треба це так читати.
Так. Звісно, я це вигадала.
Але чи розумієш ти, що я маю на увазі, коли кажу, що ми всі, і навіть ти, Аароне,
маємо тіло?
Взагалі не розумію.
Було класно.
Навіщо ти приходив?
Мене гризло сумління через той раз.
Я знаю, що тобі зараз важко.
Мені подобається так думати.
Скоро слухання Джона, так?
І що ти думаєш?
Я не маю думки. Просто хотів глянути, як ти.
Власне, Владе, я хотіла тебе попросити.
Лупи.
Тільки не так сильно.
-Знаєш що? Забудь. -Жартую.
Слухай, тебе важко читати.
Мені це часто кажуть.
Я майже закінчив твою книгу.
Справді?
Так, я хотів спитати,
може, ти хотіла б запланувати обід для обміну думками?
Звісно.
У ці вихідні?
З вихідними важко.
Ясно.
Наступного тижня?
Може, через понеділок? Навчальний день.
Понеділок, навчальний день.
Навчальний день.
Це…
Чи після Дня подяки?
Ні.
До зустрічі тоді.
Клас.
-Мені туди. -А мені туди.
-Ще побачимося. -Добре.
Якщо озирнеться, він мене кохає.
Заходьте.
У вас є хвилинка?
Заходьте.
У нас проблема.
Заходьте.
Привіт.
Що таке?
Народ.
Сьогодні вдень штатні викладачі проголосували.
Цього не пом'якшиш.
Просто вимовте слова.
Ми просимо тебе піти з викладання.
Чому?
ЗА КНИГОЮ ДЖУЛІЇ МЕЙ ДЖОНАС
Переклад субтитрів: Ольга Галайда