Що це означає?
Я… не розумію, що ти робиш.
Емоджі. Усміхається і робить отак.
А в якому контексті?
Е-е… не зважай.
Та ну, мамо, скажи вже.
Попередні повідомлення здавались щирими.
Хто надіслав це?
Це знецінення. Послаблює сенс сказаного, так?
Можливо. Та водночас це може підсилювати сказане. Або… це виклик.
Як?
Ну, знаєш, коли ти переписуєшся з кимось, так? І вони ніби відкриваються тобі в
чомусь, але лякаються і применшують це емоджі, щоб було безпечніше.
"Я люблю тебе", і лол. І ніби вже й не сказали цього серйозно, спонукаючи
тебе зробити крок.
Мені крок?
І вже ти маєш з'ясувати, чи були вони справді щирими. Люди… бояться.
Мм-гм.
О! Чому це ти раптом така мила? Ти на пробіжку?
-Очевидно. -О.
ВЛАДІМІР ПОВІЛЬНО...
УВАЖНО…
ПОМІЧАЮЧИ ДЕТАЛІ…
ДЕВІД: ТИ БУЛА В МОЄМУ КАБІНЕТІ?
О, чорт.
От сволота.
Звітуйте, щоб це було задокументовано.
О, привіт. Е-е, Фло сказала, що у вас зустріч.
Ні, я хотіла призначити засідання нашої підкомісії, бо вчора її скасували.
О, вибач. Я ходила до терапевта.
А.
Так, здається, я не вмію читати спільний календар.
-Ам, залишся. -Я?
Так. Ми… ми звірятимемося. Так?
-А. -Гаразд.
Так. Дякую, Девіде.
Е-е, хочеш дати визначити зараз, чи…?
Ам…
Потім. Коли до тебе знайти?
У мене купа листів.
-Гаразд, Девіде. -Перепрошую.
Гаразд.
Щойно ми лишимося з ним удвох -
і двері, як-то кажуть, відчинятья?
ВЛАДІМІР
ГРАЙ ЯК Є
-Так, зачиняй. -Є розмова?
Мм-гм.
Ти маєш повернути папку.
Я не розумію, про що ти.
Ти була в моєму кабінеті. Зникла папка з коробки, яку я маю передати
координатору Розділу Дев'ять для слухання.
Це стосується Лайли Ґрін.
Але ж і безлад у тебе тут.
До завтра. До кінця дня. Будь ласка.
Мені шкода, що ти загубив щось.
Це тобі з рук не зійде, ясно? Не роби з мене дурня.
Верхній ґудзик.
Я знаю.
О, Едвіно, привіт.
Я подала твій лист.
ПОСИЛАННЯ ВЖЕ НЕ ДІЙСНЕ
-Ви знущаєтесь? -Мем, дедлайн є дедлайн.
У мене хронічне захворювання.
Мені шкода, але це не ввійде до пакета матеріалів кандидата.
Ви ставите під загрозу майбутнє студентки тільки через один день запізнення?
Ми не ставимо під загрозу майбутнє студентки, мем. Одужуйте.
Та я не можу одужати. Ви не знаєте значення слова "хронічний"?
ВЛАДІМІР ПОВІЛЬНО...
УВАЖНО…
ПОМІЧАЮЧИ ДЕТАЛІ…
Я просто не певен, що мені пасує двобортний піджак.
Пасує. У тебе широкі плечі.
О, мене якраз не перед хвилює.
О, привіт!
Привіт.
О, е-е, я хотіла зараз скоординувати з Фло час зустрічі підкомісії.
Так, вибач. В будь-який час до п'ятої, коли я не викладаю, я точно буду
-доступним. -Доступним.
Чудово, принесу снеки.
У-у, в неї чудові снеки.
Е-е… ну, я обожнюю снеки.
Без глютену.
О, ти все пам'ятаєш.
Гаразд, я лишу вас налагоджувати…
…зв'язок.
Середа, п'ятнадцята п'ятнадцять.
-Я викладаю. -Четвер, десять тридцять.
Четвер пообіді?
Тоді теж викладаю. П'ятниця зранку.
Нічого, якщо не прийдеш на перше засідання, будуть нотатки.
-Пошукаймо вікно. -Це не критично.
-Спробую встигнути. -Я хочу того ж.
То ще подумаймо.
О, неодмінно.
ВЛАДІМІРУ:
ПІДКОМІСІЯ: ЧЕТВЕР О 10:30?
Я ПРИНЕСУ КАВУ, ЯКЩО ТИ ПРИНЕСЕШ СНЕКИ
ДОМОВИЛИСЬ.
ЯК ТИ ЛЮБИШ?
КАВУ?
АГА
ЯК ЗАВГОДНО.
ГАРЯЧУ
Гарячу.
ЧИ ХОЛОДНУ?
Мм.
ЛОЛ
ЦЕЙ ЛОЛ БУВ ІРОНІЧНИМ, Я ЗНАЮ, ЩО Я ПРОФЕСОР ЛІТЕРАТУРИ
ЗАВЖДИ ГАРЯЧУ.
Єдиний спосіб дописати книжку – це переконати себе, що і вона, і ти –
цілковито геніальні.
Хоча це досить добре.
Я не бачу її.
Ну, я вийняла скалку. Це уламок.
Як так вийшло?
Це доля. Де ти був увечері?
У подруги.
Уявляєш, ці срані олені знищили весь мій сад.
Мені шкода, що так вийшло.
Шлюб.
Ме… мені треба голка.
Ні-ні. Ні, якось саме вийде.
Що це ви робите?
О, привіт, доню. А ти що робиш?
Алексіс надіслала матеріали про татову заявницю.
Ви з Алексіс говорите?
Ага. Ти знала, що в Лайли Ґрін є "Сабстак"? Це досить… У людей проблеми.
Так, так і є, доню. Ам…
Я маю тобі дещо сказати.
Ти спалила її справу?
Я не поверну її, що мені робити?
Ти з глузду з'їхала?
Сід, мені потрібна порада, прошу.
А це що таке?
-Тепер, після такого, ти мусиш поговорити -Боже… а це ще що таке?
З нею. Нема іншого виходу.
Ну… Я маю ще один варіант.
І що це за варіант?
У нас немає масла? Цей холодильник ніби з якогось фільму жахів.
Ну, ти завжди можеш з'їздити у супермаркет. Я чула, там усіх пускають.
Якщо з якоїсь причини нічого не вийде, поговоримо з нею завтра.
Обіцяєш? Бо ти ніби на іншій планеті цими днями.
Ти підеш зі мною?
Так, обіцяю. У який саме ти їдеш?
-Я не знаю. -На дев'ятнадцятій?
-Я не знаю. А що? -У мене є справи.
Привіт.
Дон. Я й не впізнав тебе. Джон, пам'ятаєш? Що, на викладацькій
зарплаті не витягуєш, чи як?
Ну, зате так я отримую пільги. Це… Мені подобається. Я маю тут десять відсотків
-знижки. -Невже я їх не маю?
У-у. Вибач.
"Тесс"!
О, так. Це мій улюблений роман.
Я тут слухав подкаст нещодавно. Ти знала, що Томас Гарді написав "Тесс із роду
д'Ербервіллів", бо, кажуть, у нього була ерекція, коли він дивився, як
-на публічній страті вішають жінку? -Ого.
Кажуть, він написав цей роман як вибачення.
Це жахливо.
Я не знаю, чи та ерекція була, але мені подобається в це вірити.
Людська психіка. Чиста дикість, так?
Треба вибити тобі ще один курс.
Так.
Бувай!
Як це відчувається?
-Джоне, прошу. -Що?
-Сідай в авто. -Гей. Ти забув телефон.
О, дякую, Дон.
О! Привіт, Дон.
Привіт. Даруй, я… працюю.
О, я згадувала, що не користувалася перевагами нашої з Джоном домовленості
багато-багато років?
Так, не користувалась.
Багато років.
Девіде.
Я принесла це.
Навіщо?
Можемо хоч раз відверто поговорити, поки живі?
Хай так буде завжди.
Добре. Що ж…
Ти розбив мені серце.
-Це правда. -О Боже. Що?
Ні.
Гаразд, гаразд…
Я була готова піти від чоловіка заради тебе. Я чекала тебе на
тому клятому вокзалі тоді. Чекала три години, а ти так і не прийшов.
Я не зміг вчинити так з донькою.
Брехня. Ти злякався сварки з дружиною.
Я собою не пишаюсь.
А потім я хотіла попити з тобою кави чи чаю, а ти уникав мене десять років.
А-а.
Гаразд…
Я доросла і знаю, що "розрив" – це лише міф, у який вірить лише молодь. Але я
тобі стільки пробачала.
Чого ти хочеш?
У мене більше немає тієї папки.
Це просто жахлива розмова. Ненавиджу цю розмову.
Прошу, прикрий мене, Девіде. Я… Ми трахалися три роки. Я… я думала, ми
закохані.
Були.
Знаєш, я перечитував наші листи.
Знову?
Я думала, ти їх видалив.
У тебе ще є та хатина?
Гм.
Я здаю її переважно влітку або поки не надто холодно. Виплачую студентський
кредит Сід. Але… чому питаєш?
Просто. Просто згадав тебе.
Біля тих дверей.
Я старію. І це той спогад…
…який мене гріє.
А папка?
Тут я безсилий.
Дякую.
Дякую дуже, що прийшла.
-Будь ласка. -Отже, моя мама хоче поговорити з тобою.
Це моя донька.
Я знаю.
Мамо, кажи.
Привіт, Лайло.
Що ж…
-Я прошу у тебе вибачення. -За що?
Мені дуже шкода, що ти… відчула, ніби мусиш кинути навчання через те, що,
як ти вважаєш, зробила я.
-Серйозно? -Мамо.
-Що? -Це… не вибачення.
Що ж, це все, на що я здатна.
Ви тоді мстилися.
Ні, не мстилась.
Лайло, Лайло, я хвилююся, що ти йдеш у цю невідомість. Це слухання психологічно
буде дуже нелегким. Ти справді… хочеш… проходити через це?
Ви мене покликали заради цього?
Я хвилююся, що ти не… все продумала.
А я хвилююся, що в тебе йогурт на сорочці. І що твоя мама – мстиве стерво.
-О, даруй, що? -Ні, ні-ні-ні, я дозволяю. Все… все
-гаразд, я не проти. -Добре.
"Вона любила… тримати його пеніс у руці, погладжуючи складки його зім'ятої
мошонки, поки він не твердів, і його було неможливо ігнорувати".
-Сід! Що…? -Що?
Це твій маленький інтернет- порнощоденник.
Що… що… що ти робиш?
І навіть якщо ти все видалиш за секунду – я зробила копії всіх твоїх збочених
записів-зізнань.
Це… проза.
Та ну. "Вона жадала мати його член у собі. Або будь-який член, байдуже чий…"
Я прочитаю кожен рядок уголос на слуханні.
Ні, Сідні, прибери свій телефон. Юна леді, досить!
О! О ні, нізащо. Ні, Сідні, ми не переслідуємо людину за її художні
тексти.
Мамо, досить жити в країні фантазій. Ця жінка хоче знищити тебе.
О, ти перебільшуєш…
Ти думаєш, твої батьки не мають зіткнутися з наслідками свого аб'юзу?
Аб'юзу? Я не дозволю зламати їм життя через дурницю, яку ти затіяла
понад десять років тому.
О…
-Ні. -Я йду.
-Ні, Лайло. Будь ласка. Не йди. -Ти хочеш знати, хто тут мстиве стерво?
Ти хочеш? Я. Я. Я – стерво. Я – стерво.
-Та йди ти в сраку! -Що ти накоїла?
Що це за вибачення?
Сідні.
Що?
Ти не стерво.
О ні, я забув про каву. Зараз візьму.
Ні-ні-ні-ні-ні. Прошу.
-Точно? Гаразд. -Мм-гмм.
Ось це…
…кульки з арахісу, льону, вівсянки й фініків. Без глютену, а також без цукру.
Ну що, смачно?
Владе, я… я хочу спитати у тебе дещо.
І їй вдалося.
О, я думала, ти викладаєш.
Дала груповий проєкт. У-у, кульки. Мм… мм.
Ми прагнемо демонтувати ієрархію, аби студенти могли вільно аналізувати
динаміку влади.
Я не знаю щодо демонтажу ієрархії. Педагогіка і є ієрархією.
Ти могла б побути в ролі слухачки.
Я прагну бути викладачкою й експерткою у предметі.
Як це допоможе студентам?
Бо так вони дізнаються щось, що зробить їх більшими й кращими людьми.
Якщо розвивати цю ідею, Фло, то це срані
-знання… …срані знання, і навчання, і -Не треба лаятися.
Культура, і вища освіта як така стають марними.
Тоді ти відстоюєш ідею, що ми всі маємо бути… такими собі "робочими
бджолами", чия єдина мета на цій землі – гребти гроші й відпочивати. Усе це так…
-примітивно. Бляха, так примітивно. -На… на… на мою думку, коледж – це більше
-Вибач, що ти казала? -про середовище. Про те, до чого ти маєш
доступ.
Ні, я гадаю, це щось більше, бо ми їхні наставники. Ми відповідаємо за їхні
душі.
Справді? Тоді… скажи це своєму чоловікові.
Господи Боже, Флоренс. Ти буваєш таким стервом.
А, це неприйнятно…
-Я знаю. -Ви обоє поводитесь неприпустимо.
Я віддаю усе своїм студентам.
Ну, я не знаю. Може, тобі варто встановити кордони.
Напруга між сестрами – це все чудово, воно працює. Просто треба це розгорнути,
дописати. І, крім того…
Я подумала, що, може, слід додати іще один абзац. Або…
-Так, можна. -Ам… ми можемо поговорити?
Привіт, ми якраз у процесі роботи зараз.
Ну, я хотіла…
Боже, я почуваюся жахливо. Здається, мій лист… повернувся. Ти… ти знаєш, чи
він надійшов? Мені… мені так шкода. Я ніби поставила під загрозу твоє
майбутнє.
Все нормально.
Ні, це… не нормально. Це… це жахливо. Я… я зроблю усе, що зможу, аби це
виправити.
Ні, все гаразд. Ам, професорка Тонґ це зробила.
О, я… я не професорка.
О, ко…ли?
У вечір дедлайну. Була вже одинадцята. Я побачила, що його не подали,
і написала… Синтії.
Чекай, ти… ти написала його вночі?
Я надіслала чернетку.
Вибач, ми просто маємо обговорити її есе зараз.
Безмежно вдячна. Яке ж це полегшення. О Боже, я думала, що підвела тебе,
Едвіно. Я…
Все гаразд.
Ти ж знаєш, через який стрес я віднедавна проходжу, тож…
Ам… ти студентка. Ти не маєш страждати…
-через наш стрес, гаразд? -М-м…
Ми у процесі роботи над есе.
Ти… вибач, я підвела.
Я ніколи у житті раніше не зривала дедлайн на рекомендаційний лист.
ВИДАЛИТИ ЦЮ РОЗМОВУ? ВИДАЛИТИ
Лілі, Селден, "Будинок радості".
Вони кохають одне одного, але не можуть бути разом через суспільство.
Читаємо.
"Єдине, що можу, – це кохати тебе", – сказав Селден тихим голосом.
Вона не відповіла, але її обличчя повернулося до нього з м'яким рухом
квітки. Його обличчя наблизилось, і їхні вуста торкнулись. Вона відхилилась
й підвелась зі свого місця."
"Селден теж встав, і вони опинились одне проти одного. Раптом вона схопила
його руку і притисла до своєї щоки. "Ах, кохай мене, кохай, але не кажи про це".
Що Вортон робить у цій сцені?
Він гей.
Ні.
Вони хочуть кохати, але не можуть.
Так, я це сказала, але що Вортон робить у цій сцені? Яка саме сцена тут?
Підказка. Цей роман написаний на початку двадцятого століття, коли могли
арештувати за написання порнографії. То яка саме сцена тут?
Вибачте, це якась секс-сцена?
Саме так. Дякую, Роуз. Так, Вортон дає нам тут дещо досить пікантне. То… у чому
еротика цього уривка?
Цілунок.
Не переказуйте сюжет. Погляньте на слова, на синтаксис. Його голос тихий. Що це
означає?
Він просто спокійний.
-Він інтроверт. -Мм-гм.
Він збуджений.
Так, так.
"Її обличчя повернулось до нього…
…з м'яким рухом квітки". Гаразд, з м'яким рухом.
Наче легке гойдання.
"Рухом квітки".
Вона…
…розкривається.
Розкривається як що?
Як квітка.
І на що схожа квітка?
На жіночу анатомію.
Селден встав…
Яка частина чоловічого тіла може "встати"? Я не кажу це в брудному сенсі.
Я кажу про те, що в такому репресивному світі кожне слово має більший сенс, ніж
здається.
Це так близько до сексу, як тільки можливо.
У-у.
Люблю Едіт Вортон.
Але ж насправді цього не відбувається.
Ти про що, Аароне?
Ви все це вигадали. Не обов'язково так читати текст.
Ну так, звісно, я це вигадала. Але ти розумієш, що я маю на увазі, що ми всі,
Аароне, навіть ти…
…маємо тіло?
Я цього не розумію.
Було цікаво.
О, чому ти прийшов?
О, я почувався погано через той день, і…
…я розумію, тобі зараз важко.
Ну, люблю так думати.
Слухання Джона скоро, так?
Мм-гм. Що ти думаєш?
Мене це не стосується. Я лиш хотів спитати, як ти.
Насправді Владе, я хотіла спитати дещо.
Що ж, бий.
Ну, не так жорстко.
-Та забудь, це… неважливо. -Жартую.
Знаєш, тебе буває так важко зчитати.
Так, мені таке кажуть.
Я майже дочитав твій роман.
Справді?
Так, я хотів спитати, чи можемо ми запланувати той… наш взаємний обід?
О, так, так, так. Ам…
На вихідних?
Ам… вихідні, вихідні – це складно.
О, о, гаразд. Ам… е-е… брр… на тижні?
Можливо, за тиждень, в понеділок? Вільний день.
Понеділок… е-е… вільний день. Ам, гм. А-а вільний день. Це ам…
СЛУХАННЯ ДЖОНА
Ні. Ні-ні-ні. Ні. Домовились.
Круто.
-Мені сюди. -А мені сюди.
-Побачимось. -Бувай.
Якщо озирнеться, він кохає мене.
Е-е, заходьте.
У вас є хвилинка?
Заходьте.
У нас проблема.
Заходьте.
Ам…
Привіт.
Що таке?
Слухаю.
Сьогодні вдень викладачі провели голосування. Мені непросто казати це.
А ти просто вимов це.
Ми просимо тебе покинути викладання.
Чому?