-Jeg er en elsket professor. -Jeg vet at du mener det.
Har du noen gang sett på evalueringene mine?
La oss gå en tur. Kan vi ikke det?
Sinnet oppstår alltid i vaginaen min,
og det er overraskende lite om det i litteraturen.
Mange elever er ukomfortable med at du ikke har uttalt deg om John.
-Uttalt meg? -Du har blitt sett med ham.
Han er mannen min.
Den assosiasjonen er vanskelig for elevene.
-Hva? -Og fakultetet.
Hvem?
-Du gjør dem ukomfortable. -Hvordan?
Du har vært uberegnelig.
Dere kan ikke bare sparke meg. Jeg har fast stilling.
-Vi ber deg si opp innen slutten av uken. -Det skjer ikke.
Gjør du ikke det, kan vi permittere deg resten av året, fra neste uke.
-Vi vil helst ikke det. -Hvem tar over? Vi er midt i et semester.
Cynthia er vel bevandret i emnet ditt.
-Er det mappen? -Mappen?
-Det er ikke om mappen, men… -Men hva?
-Det er bedre for deg om du sier opp. -Hvorfor?
Permitterer vi deg, må vi formalisere klagene.
-Virkelig? -Ja.
Hvis du gjør det, David,
vil jeg aldri engang forestille meg å knulle deg igjen.
-Hva? -Det er helt greit.
-Er det? -Ja.
Jeg er ikke interessert i det.
-Er du ikke? -Nei.
Takk, David.
Tusen jævla takk.
-Unnskyld, hva? -Jeg vet ikke.
Hun er uberegnelig.
FORDI DET ER BITTERT OG FORDI DET ER HJERTET MITT
Uttalt meg? Selvsagt kunne jeg sagt noe.
Unnskyld meg. Røyking er forbudt på campus.
Forstår de ikke? Jeg kunne ha vært en feministhelt om jeg ville det.
-Siden når? -For tre år siden.
Jeg kunne ha uttalt meg over hele campus.
Store mengder beundrende unge mennesker
som siklet over meg mens jeg kom med saftige uttalelser.
-Frue? -Men det er imot prinsippene mine.
Jeg trenger ikke å svare for min manns oppførsel.
-Skal du slukke sigaretten? -Jeg er min egen person.
-Jeg har ikke gjort noe galt. -Legitimasjon, takk?
Takk for komplimenten, men jeg er professor, ikke student.
Ja, jeg tenkte det. Gjør du motstand?
Greit. Jeg slukket den, ok?
-Kan jeg finne en søppelbøtte nå? -Jeg trenger legitimasjon.
Hvorfor? Skal du utvise meg fra å undervise?
Nei. Du får en bot.
Hva?
Kom inn.
-Hei sann. -Hei.
Passer det dårlig?
-Beklager, du har hørt det. -Hørt hva da?
Nei, ingenting. Du kom bare for å snakke med meg.
Ja. Jeg var på vei til timen, og…
Jeg måtte spørre deg om du har lest Susie Boyt?
-Elsket og savnet? Herregud. -Ja, jeg leser den nå!
Jeg har ikke møtt en stemme som hennes på veldig lang tid.
Jeg tenkte mye på hvordan den kunne være så emosjonell, morsom
og bra på en gang?
Ja, akkurat.
Det er den beste boken jeg har lest på lenge.
Selvsagt synes han den er bedre enn min. Den er det.
Jeg tror på beundring, sjenerøsitet, å være en fan.
-Den og din. -Hva?
-Den og din. -Det sier du sikkert til alle forfatterne.
Går det bra?
Hva?
Vel, du virker… Jeg vet ikke.
Du ser fortvilet ut.
Herregud, jeg trodde jeg skjulte det godt.
-Du kan ikke skjule noe. -Nei?
Du er gjennomskinnelig.
Det er vakkert.
-Kan jeg legge armen rundt deg? -Selvsagt.
Takk.
Jeg setter pris på vennligheten.
Jeg tar deg med bort.
Professor Vladinski?
-Vi ses senere. -Ja.
De kan ikke bare bestemme at jeg skal permitteres.
Jeg er like sint, men se på det som en mulighet.
Du får betalt.
-Ikke riktig. -Nei? Brun dress, brunt slips?
Gi meg pilotbriller, hold meg unna lekeplassen?
Ikke spøk sånn.
Jeg må. Det er det eneste jeg kan gjøre for å ikke miste forstanden.
De kan ikke stenge meg ute når jeg ikke har gjort noe galt.
Vi tar det etter høringen.
Nei, jeg sitter ikke her og lar det skje som en klump.
Ok.
Er dette Lilas skrift?
Jeg har skannet det. Ikke tro at du kan brenne det.
Kan jeg ta det?
-Alexis kommer om en time. -Gjør hun?
-Vi henter inn ekspertene. -Er du og Alexis sammen igjen?
Vi gjorde det aldri slutt.
Tror du at du kunne ha sagt at hun kommer? Jeg er ikke i humør til å ha gjester.
En grunn til at du og Alexis aldri har funnet tonen,
er fordi du føler at du må leke husmor på 50-tallet når hun kommer.
Du må ikke gjøre noe.
-Hva syns du? -Prøv et annet slips?
Jeg vil kle meg som meg selv.
Hva med deg?
-Jeg er ikke en husmor på 50-tallet. -Beklager.
-Hva skal du gå med? -Vet ikke.
Fremtoning er viktig. Avvises anklagene, forsvinner nok mange av problemene dine.
Hva om de ikke avvises?
Vi selger huset, flytter til Mexico, og alle kan dra til helvete.
Alle andre kan dra til helvete.
-Jeg trengs her. -Ikke hvis du ikke underviser.
Jeg skal undervise, John. Jeg må snakke med noen om dette.
Mamma, nei, ikke gjør noe. Vær så snill.
Hvert år har collegepresidenten et event for handelshøyskolestudenter.
Lynn liker å si at de er "riktig utstyrt".
Takk.
-Lynn. Hei. -Hva gjør du her?
Dette er for økonomistudenter,
ekte folk som hjelper skolen på en ekte måte.
-Hørt om permitteringen? -Jeg kan ikke snakke om det nå.
-Kan du ikke be Steve om å gripe inn? -Nei.
Er det riktig å straffe meg for Johns handlinger?
Steve må tenke på colleget generelt.
Lynn, dette er din sjanse til å ta et standpunkt.
Du har en doktorgrad i middelalderfilosofi,
men du oppfører deg bare som en husmor på 50-tallet.
Det eneste som har betydd noe for deg, er å bli godkjent av menn.
Hvis jeg er så på trynet, hvorfor ber du om min hjelp?
Lynn?
-Frue. -Lynn sa jeg kunne bruke badet hennes.
HUD
Jeg tenker at om du finner et reseptbelagt legemiddel, bør du alltid ta minst én…
…for apokalypsen.
Sid lagde denne til meg da hun var ti.
-Sid? -Hva skjer?
Ingenting.
Røm sammen med meg.
Har du holdt en kniv før?
-Det er flott hakket paprika. -God morgen.
God morgen.
-God morgen, Sidney. -God morgen.
-Matet noen dere i går kveld? -Å, ja. Vi bestilte mat.
Jeg vet at jeg overrasket… "Overraska?" Hjelp.
Du kan si begge.
…deg med besøk, og moren min ville blitt rasende.
Nei, takk for at du sier det, men nei.
-Disse må være små. -Det er det jeg gjør.
-Mindre. -Du er her for å redde oss.
Jeg kommer med råd og litt moralsk støtte.
Hørte du at de ba meg si opp min faste stilling?
Ja.
Hun ba meg la det ligge til etter høringen.
Det er bra. Hun har veldig rett.
Hør på datteren din. Hun er en god advokat.
Ikke vær redd. Vi skal ikke plage deg.
-Ingen plager meg. -Vi drar tilbake til byen rett etter.
-Sammen? -Ja.
-Flytter du inn hos henne igjen? -Hvorfor sier du det sånn?
Jeg tror ikke du er klar for forholdet hun ber om.
Slutt å snakke som om Alexis ikke står her.
Det går bra. Jeg tror Sid vet hva hun er klar for.
Jeg vet hvordan det føles å være en 35 år gammel kvinne.
-Hva? -Tror du hun er klar for å bli forelder?
-Hun kan knapt passe på seg selv. -Hva sa du til henne?
Nei. Jeg sa at vi kanskje var klare for å starte prosessen.
-Slutt, mamma. -Det er vår sak.
Du vil telle eggene dine. Hun har ikke engang jobb.
Jeg skal på fem intervjuer.
-I byen? -Ja. Det er der livet mitt er.
Du har ikke fortalt meg noe.
Fordi jeg ikke må be om din tillatelse. Jeg er voksen.
-Du oppfører deg ikke som en. -Hvorfor er du så slem?
-Snakk mer respektfullt til datteren din. -Å, nei takk.
Folkens, hva foregår?
Ikke si "folkens". Jeg er moren hennes. Hvor var du i går?
-Hos en venn. -Du vil ikke at jeg skal være voksen.
Du vil at jeg skal være avhengig av deg så du fortsatt betyr noe.
Det er du som er slem.
Hvorfor så opprørt?
Jeg vil ikke snakke om det. Det er din feil at jeg må stå i dette nå.
Stå i hva da?
De ber meg om å gi opp karrieren min.
Jøss, du er borte. Du har rett. Vi snakker ikke om det.
-Nei. -Nei.
Herregud.
For det første kunne du ha talt imot meg eller hva du ville, men du lot være.
-Unnskyld? -Du har fri vilje. Ta egne valg.
Jeg kan ikke tro…
For det andre kom vi bare til enighet på grunn av deg.
Det var du som tillot alt dette å skje.
-Så om jeg hadde vært en strengere kone… -Jeg sier at det var din idé.
Nei. Vi ble enige. Vi ville ikke ha et tradisjonelt ekteskap.
Vi var anti-etablissements-radikale. Vi ville ikke akseptere status quo.
-Kanskje du ville det. -Jeg er borte.
Du er borte.
Det er det mest virkelighetsfjerne jeg har hørt.
Ville du ikke knulle andre? Du knullet andre før vi ble enige.
Det var derfor jeg foreslo avtalen, for faen!
-Hør her… -Jeg flytter ikke til Mexico.
Du har alltid vært den viktigste i livet mitt.
For en løgn.
-Nei, jeg mener det. -John.
Jeg mener det, og jeg er ikke i tvil. Jeg er med deg fordi jeg vil være med deg.
Skulle ønske du kunne si det samme.
Denne manipulerende jævelen.
HEI. BEKLAGER MEN VI MÅ FINNE EN ANNEN DAG FOR LUNSJ.
MÅ GJØRE NOE FOR JOHN DEN DAGEN.
JEG GLEDET MEG TIL DET
MEN DGB
Som T.S. Eliot skrev: Det er slik verden ender.
Ikke med et smell, men med en "DGB".
Får jeg ikke ha jobben, og ikke datteren min,
og ikke mannen jeg elsker, kan jeg i det minste gjøre noe anstendig.
-Hei. -Kødder du med meg nå?
-Større avstand. -Jeg vil fortelle deg noe.
Nei, det er for sent. Trekk unna.
Jeg vil bare si at denne historien var ganske genial.
-Hva er det? -Den er fra din Substack.
-Den du skal bruke til å ærekrenke meg. -Jeg mener det, Lila. Den rørte meg.
Det er en ærlighet jeg beundrer der. Veldig, veldig bra. Jeg mener det.
-Jeg dropper ikke saken. -Det er ikke derfor jeg sier dette.
-Og du nektet meg stipendet. -Tror ikke det.
-Du lovte meg det. -Det gjorde jeg ikke.
-Du sa jeg var den sterkeste kandidaten. -Ja, men så ble du kjepphøy og lat.
Du jobbet ikke nok med søknaden din.
-Jeg er ikke lat. -Du kan være det.
Arbeidet var ikke sterkt nok, og du prøvde ikke hardt nok.
Hør på meg, Lila. Hvem bryr seg?
Du vet de som er så flinke tidlig?
De blir vanligvis kjedelige folk
hvis største bragder er bak dem når de er 25.
Du har hele livet foran deg.
Du måtte ikke være god på videregående eller college eller i 20-årene.
Du kan gjøre feil. Du kan knulle en professor.
Livet er mer enn å klare alt når du er ung.
Det handler om å klamre seg fast
uansett hvem eller hva som vil dytte deg ned.
Ikke gjør deg selv irrelevant før du er ferdig.
Du blir snart irrelevant. Tro meg.
Ok, folkens. Jeg setter pris på engasjementet til denne komiteen,
men hvor mye tid vil vi kaste bort på dette?
Moren ringte rektor. Hun sender e-poster.
Han vil gi ungen graden, så la oss bare gi henne det.
Han var ikke i nærheten.
Vent. Hvem er det?
Jeg har tatt anbefalingen deres i betraktning.
Jeg har tenkt å gjøre neste forelesning til et offentlig forum.
Jeg svarer på alle spørsmål, inkludert de om ekteskapet mitt,
i morgen klokken tre.
Jeg vet ikke om det er best for studentene.
Selvsagt ikke, for du er min venn og fiende.
Jeg er ikke det.
Jeg er enig med Flo. Sånt er uforutsigbart.
De vil at jeg skal si noe, så jeg skal si noe.
Hvilket utfall forventer du?
De vil se at jeg er en åpen bok, og de vil forstå.
Beklager, jeg tror ikke elevene klarer å snakke med lærere om slike ting nå.
Det er godt ment, men det er generasjonsbasert.
De tenker helt annerledes på disse tingene.
-Jeg kan gi mitt perspektiv. -Jeg tror det er en god idé.
Studentene vil at vi skal være ærlige. Det er min erfaring.
-Hva? -De vil at du skal være ærlig.
Samtlige av oss.
Nei. De vil at en forfatterkjendis med kul jakke skal være ærlig,
ikke en middelaldrende karriereprofessor.
Vi var alle deg en gang. Vi vet hva som endrer seg.
Litt brutalt, David.
Jeg skal gjøre dette enten dere liker det eller ei,
og dere er alle invitert.
-Jeg har time hos hudlege. -Veldig bra.
Dere må alle tilgi meg for ikke å ha sagt noe
om saken mot mannen min.
Det var vanskelig for meg å vite hvordan jeg skulle gå frem.
Jeg ville gi dere muligheten
til å skrive spørsmål anonymt, så tusen takk for disse.
Men hvis noen har lyst til å snakke direkte,
så vil jeg være i en lytteposisjon.
Første spørsmål er…
"Er du enig i at det han gjorde var galt?"
Dere må forstå at jeg kommer fra en helt annen generasjon.
Da jeg vokste opp,
lærte jeg at jomfrudommen min var det viktigste ved meg.
Den var viktigere enn hjernen eller sjelen min.
Vi stigmatiserer sex ved å fortelle kvinner at det vil skade dem.
Dette var relasjoner med samtykke.
Så hvis jeg sier at John tok feil,
sier jeg at disse kvinnene ble såret ved å ha sex med samtykke,
og jeg er ikke komfortabel med det.
Det neste spørsmålet er…
"Visste du om affærene?"
Bare vagt.
Men for å være helt ærlig…
…hadde vi en ekteskapsavtale.
Hva mener du med "avtale"? Mener du et åpent ekteskap?
Du kan kalle det det.
-Som polyamori? -Vel…
Man kan se på det som polyamori. Vi gjorde ikke det, men man kan det.
Ja, Aaron?
-Hva synes du om medglede? -Hva er det?
Gleden du føler når partneren din nyter et annet forhold.
Jeg føler ikke det.
Hvordan takler du sjalusi?
Sjalusi?
Sjalusi kan være en mulighet.
Beklager, din manns forhold involverer maktubalanser,
ikke forhold mellom samtykkende likestilte voksne.
Men hvem er noen gang likestilt?
Er ikke dere voksne, i stand til å ta egne avgjørelser?
Jeg vet det høres gammelt ut, men det var en annen tid.
Jeg vil hevde at i fortiden
var kjærlighetsforhold med alle slags mennesker,
noen som løftet deg opp, noen som etterlot deg litt forslått,
følelsesmessig, så klart, ansett som, innenfor rimelighetens grenser,
moro.
Så en student som lider er moro?
-Hun sier ikke det. -Hva sier hun, da?
-Leter etter nøklene. -Jeg hadde forumet mitt i dag.
-Og? -Jeg vet ikke.
Det går bra. En fot foran den andre.
-Hvor skal du? -Til en venn.
Hvem er denne vennen? Du har vært ute hver kveld denne uken.
Ingen.
Det hjelper.
Hva hjelper?
Inspirerende.
KAN DU KOMME INNOM? KL. 10:00 I MORGEN?
Hei.
-Hallo. -Kom inn.
Denne veien.
Jeg visste ikke at det var et gruppemøte. Jeg…
Også på en lørdag.
Vi tenkte det var bedre å møtes utenfor campus.
Ok.
Vil du ha en smultring? Lønnesirup.
Nei.
Ok, la oss komme til poenget, siden dette er jævlig kleint.
Takk.
Vi kan med glede si at vi ikke permitterer deg.
Fantastisk. Det er flott.
Men fakultetet har bestemt at du vil bli passet på.
Hva mener du med passet på?
-Timene dine vil bli overvåket. -Overvåket av hvem?
-Jeg tar kvinner i amerikansk fiksjon. -Og jeg tar seminaret.
-Og gjør hva da? -Vi skriver notater.
Det er administrativt.
Det er ansvarlighet. Og så møtes vi annenhver uke for å evaluere.
Evaluere hva da?
For å sikre at du følger avdelingens mål.
Så du skal gi meg råd
i forhold til om mine instruksjoner følger din avdelings mål
i et møte annenhver uke?
Det er en formalitet.
Det gjelder sikkerheten. Studentene skal føle seg trygge.
Noen studenter ba om din avgang.
Noen ville at du skulle bli, så vi føler at dette er et kompromiss.
For å blidgjøre dem.
Ja.
De bestemmer.
Jeg setter pris på oppdateringen.
Kan jeg be om at denne avgjørelsen ikke forlater dette rommet?
-Greit. -Takk.
La være.
-Det er den store dagen. -Ja.
-Hvordan føler du deg? -Bra.
Alexis, Sid og jeg skal spise frokost og, jeg vet ikke, gå gjennom
pisspreik-strategien.
Vil du bli med, eller vil du bare møte oss der?
Jeg møter dere der.
-Jeg vil ha deg der. -Jeg vet det.
Jeg kommer.
Er du sikker?
Høringen er den eneste vei ut av dette rotet for oss begge.
-Jeg har mine egne grunner til å være der. -Ok.
Kommer Cynthia?
Hvem er Cynthia?
Jeg er glad du ombestemte deg.
Er du klar?
Absolutt.
Min kjære.
BASERT PÅ BOKEN AV
Tekst: Anette Aardal