Jag är en uppskattad professor.
Jag vet att du känner så.
Har ni någonsin läst mina utvärderingar?
Vi tar en promenad.
Kan vi ta en promenad?
Min vrede har alltid startat i min vagina.
Det förvånar mig att det inte nämns oftare i litteraturen.
Många studenter är obekväma med att du inte har uttalat dig om John.
Uttalat mig?
-Du har setts med honom offentligt. -Han är min man.
Den kopplingen har blivit problematisk för studenterna.
-Va? -Och institutionen.
För vilka då?
-Du gör dem obekväm. -På vilket sätt?
Du har betett dig irrationellt.
Ni kan inte bara sparka mig. Det finns en process. Jag har fast anställning.
Vi vill att du självmant slutar undervisa innan veckan är slut.
Inte en chans.
Annars kan vi arbetsbefria dig fram till till årets slut, med start nästa vecka.
Vi vill helst slippa det.
Vem skulle ta mina lektioner? Det är mitt i terminen.
Cynthia är väl insatt i ditt ämne.
-Handlar det om mappen? -Va?
-Nej, men… -Men vad?
Det är bäst om du gör det självmant.
Varför då?
Om du arbetsbefrias måste vi formalisera klagomålen.
-Jaså? -Ja.
Om du gör det, David,
kommer jag aldrig ens att tänka tanken på att ligga med dig igen.
-Va? -Det kan jag leva med.
-Kan du? -Ja.
Jag har inget intresse av det.
Inte?
Nej.
Tack för det.
Tack så jävla mycket.
-Ursäkta, va? -Jag vet inte.
Hon är irrationell.
BITTERT SOM MITT HJÄRTA
Uttalat mig? Självklart kunde jag ha uttalat mig.
Ursäkta. Rökning är förbjudet på campus.
Inser de inte att jag hade kunnat bli en feministisk hjälte om jag velat.
-Sen när då? -I tre år.
Jag hade kunnat uttala mig över hela campus.
Omringad av en hord dyrkande ynglingar
som dreglade över mig medan jag vällustigt talade ut.
-Ma'am? -Men det går emot mina principer.
Jag ska inte behöva försvara min mans beteende.
-Tänker du släcka cigaretten? -Jag är en egen individ.
-Jag har inte gjort något fel. -Får jag se ditt id-kort?
Vilken komplimang. Men jag är inte student, utan professor.
Jag förstod det. Vägrar du?
Okej, jag släcker den.
Får jag leta rätt på en soptunna? För jag skräpar inte ner.
Ditt id-kort, tack.
Vad tänker du göra? Stänga av mig från undervisningen?
Nej. Jag skriver ut en ordningsbot.
Va?
Kom in.
Hej.
Kommer jag olägligt?
Du måste ha hört?
Hört vadå?
Åh, ingenting.
Du kom bara för att prata med mig.
Ja, jag var på väg till min lektion och…
Jag ville fråga om du läst Susie Boyt?
-Loved and Missed? Herregud. -Jag började just läsa den!
Det var längesen jag hörde en röst som hennes.
När jag läste den tänkte jag: "Hur kan den vara så känslosam, så rolig
och samtidigt så bra?"
Ja, exakt.
Bästa boken jag läst på länge.
Han tycker såklart att den är bättre än min. Den är bättre än min.
Jag tror på uppskattning, generositet, att vara ett fan.
Den och din.
Va?
-Den och din. -Det säger du säkert till alla författare.
Hur är det?
Va?
Du verkar bara lite…
-Du ser lite uppgiven ut. -Jag som trodde att jag dolde det så väl.
-Du kan inte dölja något. -Inte?
Man ser rätt igenom dig.
Det är vackert.
-Får jag lägga armen om dig? -Självklart.
Tack.
Tack för vänligheten.
Jag ska ta dig härifrån.
Professor Vladinski.
-Vi ses. -Ja.
De kan inte bara arbetsbefria mig hur som helst.
Jag är lika upprörd som du, men se det som en möjlighet.
Du får ju betalt.
-Det där funkar inte. -Inte? Brun kostym och brun slips?
Ge mig pilotbågar och håll mig borta från lekplatser?
Skämta inte om sådant.
Jag måste. Det är det enda som får mig att inte tappa förståndet.
De kan inte göra så när jag inte gjort något fel.
Vi tar det efter hearingen.
Nej, jag tänker inte bara svälja det som något mähä.
Okej.
Är det här det Lila skrivit?
Jag har scannat det. Tro inte att du kan bränna det.
Kan jag ta det?
-Alexis är här om en timme. -Är hon?
-Dags för det tunga artilleriet. -Är ni ihop igen?
Vi gjorde aldrig slut.
Kunde du ha sagt att hon skulle komma?
Jag är inte på humör att ta hand om gäster.
Mamma, jag tror att du och Alexis aldrig klickat
för att du jämt spelar en hemmafru från 50-talet när hon kommer.
Du behöver inte göra något.
Det här då?
Kanske en annan slips?
Jag vill klä mig som mig själv.
-Vad ska du ha på dig? -Jag är ingen hemmafru från 50-talet.
Förlåt.
-Vad ska du ha på dig? -Jag vet inte.
Mamma, det yttre är viktigt.
Om anmälan läggs ner försvinner många av dina problem.
Och om den inte läggs ner?
Då säljer vi huset, flyttar till Mexiko och ber alla att dra åt helvete.
Alla andra kan dra åt helvete.
-Jag behövs här. -Inte om du inte undervisar.
Jag kommer att undervisa, John.
Jag måste prata med någon om det här.
Mamma, gör ingenting. Snälla!
Varje år håller rektorn ett event för tidigare ekonomistudenter.
Lynn brukar säga att de är "välutrustade".
Tack.
Lynn.
Hej.
Vad gör du här?
Det här eventet är för ekonomialumner. Folk som hjälper universitetet på riktigt.
-Har du hört att de vill arbetsbefria mig? -Jag kan inte prata om det nu.
-Kan du inte be Steve ingripa? -Nej.
Ska jag verkligen straffas för Johns handlingar?
Steve måste tänka på universitetet i stort.
Lynn, du kan ta ställning i det här.
Du har en doktorsexamen i medeltida filosofi
men det enda du gör är att underhålla gäster som en hemmafru på 50-talet.
Det enda som betyder något för dig i livet är att bli godkänd av män.
Om jag är ett sådant hopplöst fall, varför ber du mig om hjälp?
Lynn?
-Ma'am. -Lynn sa att jag kunde låna hennes toa.
Om man kommer över något narkotikaklassat ska man alltid ta minst en…
…inför apokalypsen.
Sid gjorde den här till mig när hon var tio.
Sid?
Vad är det?
Inget.
Rym med mig.
Har du någonsin hållit i en kniv förut?
-Paprikan är utmärkt hackad. -Godmorgon.
Godmorgon.
-Godmorgon, Sidney. -Godmorgon.
Såg någon till att du fick mat igår kväll?
Ja, vi beställde hämtmat.
Jag vet att jag bara dök upp… Säger man så?
Javisst.
…här utan förvarning. Min mamma skulle ha blivit rasande.
Vad gulligt att du säger det, men det är ingen fara.
-Älskling, de måste vara små. -De är små.
-Ännu mindre. -Så du är här för att rädda oss?
Jag vill bara ge lite råd och moraliskt stöd.
Hörde du att de vill arbetsbefria mig?
Ja.
Och hon bad mig avvakta till efter hearingen.
Bra. Hon har rätt. Lyssna på din dotter. Hon är en utmärkt advokat.
Lugn, vi ska snart sluta störa dig.
-Ni stör inte. -Vi åker tillbaka hem efter hearingen.
Tillsammans?
Ja.
-Ska du flytta in hos henne igen? -Varför säger du så?
Du är inte redo för den sortens relation hon är ute efter.
Prata inte om Alexis som om hon inte är här.
Det är lugnt. Sid vet vad hon är redo för.
Jag vet hur det känns att vara en 35-årig kvinna.
-Ursäkta? -Tror du att hon är redo att bli förälder?
-Hon kan knappt ta hand om sig själv. -Vad har du sagt?
Jag sa bara att vi kanske var redo att påbörja processen.
-Lägg ner, mamma. -Det är vår ensak.
Du kommer att räkna dina ägg. Hon har inte ens ett jobb.
Jag har fem intervjuer bokade.
-I stan? -Ja. Där jag har mitt liv.
Du har inte berättat något för mig.
Jag behöver inte be om din tillåtelse. Jag är vuxen.
-Du beter dig inte som det. -Varför är du så elak?
-Prata med respekt till din dotter. -Försök inte.
Vad händer, hörni?
Säg inte "hörni". Jag är hennes mamma. Var var du igår kväll?
-Jag träffade en vän. -Du vill inte att jag ska bli vuxen.
Du vill att jag är beroende av dig så att du känner dig betydelsefull.
Det är du som är elak.
Varför är du så uppjagad?
Jag vill inte prata om det. Det är ditt fel att jag är i den här sitsen.
Vilken sits?
De vill att jag ger upp min karriär.
Wow, du har tappat det helt. Du har rätt. Vi pratar inte om saken.
-Nej. -Nej.
Jesus.
Först och främst, du hade kunnat uttala dig om mig,
men du valde att låta bli.
-Ursäkta? -Du har fri vilja. Gör dina egna val.
Jag kan inte…
För det andra blev vår överenskommelse till tack vare dig.
Du öppnade dörren till allt det här.
Så om jag hade varit en ordentlig liten fru så…
Det var din idé.
Vi kom fram till det tillsammans. Vi ville inte ha ett konventionellt äktenskap.
Vi var radikaler som gick emot etablissemanget.
Vi vägrade acceptera status quo.
-Det kanske var vad du ville. -Har jag tappat det?
Du har tappat det. Det där är det mest världsfrånvända jag hört.
Ville du inte knulla runt?
Du knullade runt innan vi gjorde vår överenskommelse.
Det var därför jag ens föreslog skiten!
Lyssna…
Jag tänker inte flytta till Mexiko.
Du har alltid varit den viktigaste personen i mitt liv.
Vilken lögn.
-Jag menar allvar. -John.
Det råder inga tvivel om saken.
Jag är med dig för att jag vill det.
Jag önskar du kunde säga detsamma.
Den manipulativa jäveln.
TILL: VLADIMIR
HEJ. JAG ÄR HEMSKT LEDSEN MEN VI MÅSTE BOKA OM VÅR LUNCH.
JAG MÅSTE GÖRA NÅGOT FÖR JOHN DEN DAGEN.
VLADIMIR JAG SÅG FRAM EMOT DET
MEN INGA PROBLEM
Som T S Eliot skrev: "Så går världen under.
Inte med en skräll utan med ett 'inga problem'."
Om jag varken får ha mitt jobb, min dotter
eller mannen jag älskar,
kan jag åtminstone göra något värdigt.
Hej.
Driver du med mig?
Håll avståndet.
Jag vill säga en sak.
Nej, det är för sent. Backa.
Hjärtat, jag vill bara säga att din berättelse var lysande.
Vad är det där?
Från din Substack.
Den du ska smutskasta mig med.
Jag menar allvar, Lila. Jag blev rörd.
Jag beundrar ärligheten i den.
Väldigt bra. Jag menar det.
-Jag tänker inte hoppa av fallet. -Det är inte därför jag säger det här.
-Du såg till att jag inte fick stipendiet. -Nej.
-Du lovade att jag skulle få det. -Nej.
Du kallade mig den starkaste kandidaten.
Du var det, men sen blev du kaxig och lat.
Du jobbade inte tillräckligt på din ansökan.
-Jag är inte lat. -Jo, ibland.
Det du skrev höll inte måttet och du gjorde inte ditt bästa.
Lyssna, Lila, vem fan bryr sig?
Du vet de som är bra på grejer tidigt?
De brukar bli tråkiga människor
vars största bedrifter ligger bakom dem redan vid 25.
Du har hela livet framför dig.
Du behövde inte vara bäst på gymnasiet, universitetet eller i 20-årsåldern.
Du kan begå misstag. Du kan ligga med en professor.
Livet går inte ut på att lyckas som ung.
Utan om att klamra sig fast vid klippavsatsen
oavsett vem eller vad som försöker knuffa ner en.
Gör inte dig själv irrelevant innan du levt klart ditt liv.
Det blir du ändå förr eller senare. Tro mig.
Okej, allihop.
Jag uppskattar ert engagemang men hur mycket tid ska vi lägga på det här?
Mamman ringde dekanus. Hon mejlar mig konstant.
Han vill att ungen får en utmärkelse, så vi kan väl bara ge henne det.
Han förtjänar det inte.
Vänta. Vem är det?
Jag har övervägt ert förslag.
Jag tänker göra min nästa föreläsning till ett öppet forum.
Jag ska svara på studenternas frågor, inklusive dem om mitt äktenskap,
imorgon klockan tre.
Jag vet inte om det är det bästa för studenterna.
Självklart inte, Florence. Du är ju min "frenemy".
Det är jag inte alls.
Jag håller med Flo. Sådant där är oförutsägbart.
De vill att jag ska uttala mig, så då gör jag det.
Vad väntar du dig för resultat?
De ska få se att jag är en öppen bok. De kommer att förstå.
Jag tror inte att det är läge för studenterna
att prata om sådant här med en lärare just nu.
Jag vet att du menar väl, men det är en generationsfråga.
De tänker helt annorlunda kring sådant här.
Jag kan ge mitt perspektiv.
Jag tror på idén.
Studenterna gillar när vi är äkta. Det har jag märkt.
Vad?
De vill att du är äkta.
Alla.
Nej, de vill att en litterär kändis i snygga kläder är äkta mot dem,
inte en medelålders professor.
Vi har alla varit du en gång. Vi vet vad som förändras.
Det var väl att ta i, David.
Jag tänker hålla forumet, oavsett vad ni tycker,
och ni är välkomna allihop.
-Jag ska till hudläkaren. -Vad bra.
Ni får ursäkta att jag inte har uttalat mig tidigare
om anklagelserna mot min man.
Jag visste inte hur jag bäst skulle hantera situationen.
Jag ville ge er möjligheten
att skriva frågor anonymt, så tack för de här.
Men om någon vill säga något rakt ut
ska jag försöka vara inlyssnande.
Första frågan.
"Håller du med om att det din man gjorde var fel?"
Ni måste förstå att jag tillhör en helt annan generation.
När jag växte upp
fick jag lära mig att min oskuld var mitt viktigaste attribut.
Viktigare än min hjärna och min själ.
Vi stigmatiserar sex genom att säga till kvinnor att det kommer att skada dem.
Det här var relationer som skedde i samtycke.
Så om jag säger att John gjorde fel,
så säger jag att de här kvinnorna tog skada av sex med samtycke,
och det kan jag inte stå för.
Nästa fråga.
"Kände du till affärerna?"
Bara vagt.
Men för att vara helt ärlig,
hade vi en äktenskaplig överenskommelse.
Vadå "överenskommelse"? Menar du ett öppet äktenskap?
Det skulle man kunna kalla det.
Som polyamori?
Alltså…
Man kan se det som polyamori.
Vi såg det inte så, men det kan man.
Ja, Aaron?
Hur ser du på kompersion?
Vad är det?
Den glädje man känner när ens partner njuter av en annan relation.
Det känner jag inte.
Hur hanterar du svartsjuka?
Svartsjuka?
Jag ser svartsjuka som en möjlighet.
Förlåt, men din mans relationer bygger på maktobalanser,
inte på samtycke mellan likställda.
Men vilka är någonsin helt likställda?
Är inte ni vuxna? Och kapabla att ta egna beslut?
Det låter som en gammal klyscha, men det var verkligen en annan tid.
Förr ansågs kärleksaffärer mellan alla möjliga människor
ibland som något givande, ibland som något som lämnade en sargad.
Känslomässigt, förstås.
Men de ansågs ändå vara
något kul.
Är det kul när studenter far illa av lärare?
-Det är inte det hon säger. -Vad säger hon då?
-Jag letar efter mina nycklar. -Jag höll mitt forum idag.
Och?
Jag vet inte.
Det kommer att gå bra. Ett steg i taget.
Vart ska du?
Jag ska träffa en vän.
Vem är vännen?
-Du har varit ute varenda kväll. -Ingen.
Men det hjälper.
Vad är det som hjälper?
Inspirerande.
DAVID - KAN DU TITTA FÖRBI IMORGON KLOCKAN 10?
Hej.
-Hej. -Kom in.
Den här vägen.
Jag visste inte att det här var ett grupprojekt.
Och på en lördag dessutom.
Det kändes bättre att inte ses på campus.
Okej.
Vill du ha en donut? Med glasyr?
Nej.
Låt oss få det gjort, för det här är jävligt obekvämt.
Tack.
Vi kan berätta att du inte kommer att bli arbetsbefriad.
Underbart.
Det är ju toppen.
Men institutionen har bestämt att du ska ställas under tillsyn.
Vad innebär "under tillsyn"?
-Dina lektioner kommer att granskas. -Granskas av vem då?
-Jag tar Kvinnor i amerikansk litteratur. -Och jag tar seminariegruppen.
Och gör vadå?
Vi för anteckningar.
Det är administrativt.
Det handlar om att ta ansvar.
Sen ses vi varannan vecka och utvärderar.
Utvärderar vad?
Att du undervisar i linje med institutionens läromål.
Så du kommer att sitta och bedöma
huruvida min undervisning är i linje med dina läromål
på ett möte varannan vecka?
Det är en formalitet.
Det handlar om trygghet. Studenterna måste känna sig trygga.
Vissa studenter ville att du skulle sluta,
andra att du skulle stanna, så det här är en kompromiss.
För att blidka dem.
Ja.
Det är de som bestämmer.
Tack för uppdateringen.
Kan det här beslutet stanna mellan oss?
Visst.
Tack.
Gör dig inte besväret.
-Idag är den stora dagen. -Ja.
-Hur känns det? -Bra.
Alexis, Sid och jag ska äta frukost ihop och prata igenom
all skit som ska sägas.
Vill du komma? Eller möter du oss där?
Jag möter er där.
-Jag vill ha dig där. -Jag vet.
Jag kommer.
Är det säkert?
Den här hearingen är vår enda väg ut ur den här röran.
Jag har mina egna skäl att komma.
Okej.
Kommer Cynthia?
Vem är det nu igen?
Vad kul att du ändrade dig.
Är du redo?
Om jag är.
Älskade.
BASERAD PÅ JULIA MAY JONAS BOK
Undertexter: Jessica Svärdsros