Potser l'han entretingut.
Normalment no porto gent de la teva estatura.
- Ostres! - Perdona.
Estàs sencer?
I tant.
M'encanta la teva jaqueta.
Gràcies. La Cynthia l'odia.
No. No pot ser.
Me l'he posat per tu: sempre vas molt guapa.
No t'hi fixes.
Sí, sí que m'hi fixo.
Fa mil anys que no tinc una tarda lliure.
- Te la mereixes. - Jo no ho tinc tan clar.
Bé…
No, no crec que la gent mereixi les coses.
Que purità te m'has tornat, Vlad.
- Soc molt purità. - Sí home, i què més!
- Sí. - I ara!
I tant. Al postgrau,
la Cynthia em va haver de donar un cop de paella al cap per…
Vaja.
En fi.
Sí, soc bastant estret, no creus?
No ho sé. Suposo que…
no et conec prou bé.
No dinem al carrer Major?
M'ha semblat que podíem anar al camp.
Si tornem a les cinc…
Això ja ho veurem.
TOT EL QUE PUJA HA DE CONVERGIR
- Que sol·licitada. - Perdona.
- Vols que…? - Sí, si pots agafar la…
- No, si el poses al… - Sí, aquí el tens.
SID: MAMA, ON ETS? T'HE TRUCAT SIS VEGADES.
Mare meva. Només és una amiga.
Sé que la vista és avui.
Ho saps?
Entenc que no hi vulguis ser.
Gràcies per dir això.
Necessites un respir.
Però no me'l mereixo. És broma. Faig conya.
Ets l'única persona que diria que se'l mereix.
Bé, sé que no menges gluten.
Quan em porto bé.
Avui et portaràs bé?
Ho intentaré.
Negre o blanc?
Demanem copes o una ampolla? Te'n beuràs més d'una?
Fa molts anys que no m'emborratxo de dia.
Llavors hem de demanar una ampolla.
Hola. Ens posa aquest Montepulciano?
És clar.
Gràcies. Va bé?
Ets divertida.
La Phee anant cap a natació.
L'hi porto els dimecres. És el millor de la setmana.
Què et sembla si parlem del teu llibre?
Sí, desflorem el tema.
- Perdona. - No. Desflorem-lo.
Bé, primer, crec que ets un geni
i que seràs molt famós.
Ostres. Jo no ho tinc tan clar.
Et sorprendries.
Tindràs èxit. Ho sé.
Ostres, són apunts?
Et fa res?
No, m'afalagues.
M'he passat?
No. No, si us plau.
Desem els mòbils?
M'agradaria, però potser la Cynthia em necessita.
I em preocupa. Últimament està…
Distant?
No en vull parlar.
Saps què? Tinc un repte per a tu, Vlad.
Quin?
I si dediquem aquesta tarda a tu?
Seria un canvi de ritme.
Bé…
El que em sembla tan extraordinari del teu llibre
és que has creat un personatge que té un control intens…
Hi ha un mètode demostrat de seduir escriptors,
i és prestar-los atenció.
He descobert que no hi ha res més irresistible que l'atenció.
Llegir atentament, no només les paraules, sinó la persona que les ha escrit.
I crec que, si el Vlad entén fins a quin punt el comprenc…
Et faria un petó.
Ja no em fan comentaris així.
La Cynthia és bona lectora, però…
Em diu "això és massa llarg" o "aquest és poc creïble"
i ja està, o sigui que…
No estic acostumat a tanta atenció.
El teu llibre és commovedor. No sé si el meu ho arriba a ser.
Li ofereixo una transició.
Gràcies.
Tens hora?
Sí, dos quarts de quatre.
Merda. Tant de bo tinguéssim més temps.
Ara torno. Perdoni, el compte?
- Disculpi. Hola. - En què la puc ajudar?
Posi'ns dos cafès, dos licors d'herbes
i no porti el compte: és el seu aniversari.
- Gràcies. - Entesos.
Què va passar?
Era el cap del departament. Vaig anar a demanar-li consell.
Es va oferir a llegir la meva obra,
i després em va preguntar si volia anar a parlar-ne a un bar.
Era el bar d'un hotel.
Sabia que volia sexe.
Tothom sabia que se n'anava al llit amb alumnes.
Ho sabíem totes.
Els meus germans es dediquen a les finances.
Creuen que soc un pidolaire.
Has vist el cambrer?
Moltes felicitats.
Et desitgem nosaltres
moltes felicitats.
Òndia!
Gràcies.
Com ho sabies?
No és el teu aniversari.
- T'ho ha dit la Cynthia? - Espera.
És el teu aniversari?
Has vingut a dinar amb mi pel teu aniversari?
No en tenia ni idea.
No ho és.
El compte.
No, pago jo.
No. Ho dividim.
Soc massa gran per dividir el compte. Em deuràs un dinar.
Potser no puc sortir mai més de casa.
Em sap greu que haguem de marxar.
M'ha de baixa la borratxera.
Em disculpes un moment?
SID: POSES EL PAPA EN PERILL. JOHN: T'HAS PASSAT.
CYNTHIA: DIGUES AL VLAD QUE MIRI EL MÒBIL.
No se'n vol anar.
CREU EN TU
AVUI ÉS EL PRIMER DIA DE LA RESTA DE LA TEVA VIDA
Un cliché, però… cert.
Professor Vladinski, tinc una idea.
Tinc una cabana aquí a prop i te la volia ensenyar.
És per escriure, per a un retir.
He pensat que hi podem anar i et puc donar un tema.
No tens ni idea de com m'agradaria.
Però hauria de tornar a casa. La Cynthia em mataria.
De vegades és millor demanar perdó que permís.
S'està deixant la pell en un llibre.
Torna a casa a les dues de matinada i estic preocupat per ella.
Segur que treballa en el llibre?
Què?
Vlad, ¿com enriquiràs la teva vida interior
si sempre mires el rellotge?
Molt bé, però truco a la Cynthia.
Ja està.
Què t'ha dit?
Que m'ho passi bé.
Quina dona més fantàstica tens!
¿En el matrimoni, alguna vegada se't fa difícil entendre
que l'altra persona vol que siguis feliç?
És impossible entendre què volen els altres.
Cert.
Falten dos minuts.
- Hi ha cobertura? - I ara.
Ni cobertura ni wifi, cap distracció.
Només nosaltres.
Mare meva!
Quant fa que la tens?
- És perfecta. - M'alegro que t'agradi.
Ostres, no. És una caipirinya?
He trobat suc de llima. Espero que no et faci res. T'agrada?
És clar.
Gràcies.
Vols anar a escriure… ara?
Pots anar al dormitori.
No, prefereixo parlar.
- Salut. - Salut.
La Florence em cau bé, no vull ser cruel.
A mi també.
És una de les persones més irritants del món.
- És tot un repte. - Sí.
Te l'has… acabat.
Sí, sempre bec massa ràpid.
Queda't aquí. Te'n faig una altra.
A la merda.
Gràcies.
Però m'elogiava molt.
Creia que li interessava perquè li agradava com escrivia.
Em sentia especial.
I ell era encantador.
Molt bé.
Gràcies. Demà escoltarem la resta de testimonis.
ALEXIS: POTS TRUCAR A TA FILLA?
JOHN: ET NECESSITO. EM POTS CONTESTAR?
SID: MAMA, QUÈ FOTS? DIGUES ALGUNA COSA.
PER A: JOHN: NO EM DIGUIS RES MÉS, SI US PLAU.
NECESSITO ESPAI.
Estava a punt de sortir amb la copa.
Tranquil·la. El sol pica massa. He de protegir la font d'ingressos.
I tant.
Crossing to safety.
Stegner.
Quin escriptor!
T'agrada, eh?
Perdona, Vlad, no havíem de comentar el llibre de l'altre?
Hòstia. Sí.
Em sap greu treure el tema, però no havíem dit…?
Sí, és clar. Espera.
On tinc la…?
Aquí.
Perdona.
Ets una persona formidable.
Si us plau!
Em feia vergonya i…
En fi.
Té.
Perdona per tots els…
Què vol dir DEA?
Desitjaria escriure així.
La teva narradora em posa una mica.
M'ha tocat molt de prop.
En quin sentit?
Que tots els…
desitjos d'un mateix
entrin en conflicte entre ells.
És com em sento.
Soc incapaç de decidir què vull.
Per què no l'hi puc dir sense embuts?
Tens discos.
Els puc mirar?
Sí, és clar.
Un, dos, tres.
- El pas bàsic. - Com ho saps?
Anava a un club de salsa a Florida quan tenia setze anys.
- Va ser molt educatiu. - Per què?
M'agradava ballar amb dones de 30 anys.
- Perdona. - Perdona.
Deixa't portar.
Som-hi.
Molt bé. Així.
Perdona, vaig una mica pet.
- Intentaré fer-te girar, sí? - Entesos.
I gir, amunt.
Molt bé.
Ui. Sí.
Sí, te'l volia… Me n'havia oblidat.
L'he portar per a tu. Te'l volia tornar.
Me'l poso?
No.
Segur?
Si tingués un lloc així on anar, no sé…
sobre què escriuria. Estic perdut.
Vaja, que complicat.
- De què va el teu nou llibre? - No en puc parlar.
No que cal que me n'expliquis l'argument, però…
De què va?
Suposo que va…
del desig,
de… l'imperatiu espiritual del desig, de com…
de vegades, a la vida, desitjar una cosa es pot assemblar a…
allò sagrat.
Crec que em banyaré i tornaré a la meva vida real.
Et banyaràs?
M'has portat el banyador!
L'aigua deu estar freda.
Soc rus.
No passa res.
El duré a casa, l'hi deixaré i, la pròxima vegada que ens vegem,
farem veure que no ha passat res fora del normal.
Continuarem tenint una relació amistosa però distant.
Abaixarem la mirada i somriurem quan ens creuem pels passadissos i…
un dia, el miraré i em preguntaré què sentia.
És millor així.
Així és la vida.
Ha estat una tarda agradable.
Què esperava?
Que m'agafaria la cara i em faria un petó?
Ja no soc una adolescent.
Ja no tinc ni 35 anys.
No vull que se'n vagi.
- Mare meva, estàs congelat! - Per a mi?
Potser s'emborratxarà molt i no estarà per moure's.
T'hauries de dutxar. Vaig a obrir l'aigua calenta.
Entesos.
S'acabarà l'aigua calenta.
S'ha…
S'ha acabat l'aigua calenta.
Mare meva, estàs… Espera, que… Un moment.
Aquesta jaqueta és del John. És llana irlandesa.
No et moguis. Et porto la roba.
Mare meva!
Verge santa! Mare meva!
Mare meva!
Ja et tinc.
Vlad!
No! Ostres.
Vlad!
Ostres.
Mare meva!
Et porto una mica d'aigua.
Moltes felicitats.
Molt bé, beu una mica. Potser una mica d'aigua t'aniria…
Tu!
Sí?
T'aprofitaràs de mi?
És el que vols?
Ho faràs?
Vlad!
Vlad, és el que vols?
Vlad!
Molt bé, només et desperto una mica.
Hosti, se suposa que els russos aguanten l'alcohol.
A l'edat mitjana o fins i tot a l'època elisabetiana agrària,
les mares lligaven els nadons a cadires perquè estiguessin segurs i drets,
per anar a treballar al camp.
Mare meva.
Tot bé.
Estem sols.
PER A: CYNTHIA: SÉ AIXÒ TEU AMB EL JOHN.
COM HAS POGUT…
M'agrairà haver-ho escrit.
Per la sinceritat.
PER: A CYNTHIA: CYNTHIA, MALA PÈCORA.
PER: A CYNTHIA: SÉ AIXÒ TEU AMB EL JOHN.
NO PUC PENSAR AMB CLAREDAT.
ME'N VAIG UN TEMPS.
NO EM DIGUIS RES, SI US PLAU.
RECORDA QUE LA PHEE TÉ NATACIÓ AQUEST DIMECRES.
Li ha caigut el mòbil.
Quan es desperti, l'hi explicaré. Va beure massa i jo no el podia carregar.
Faré la vetlla.
JOHN: T'HE DE VENIR A BUSCAR?
Què…?
BASADA EN EL LLIBRE DE JULIA MAY JONAS
Subtítols: Maria Romero Soronellas