Ehkä lähtö viivästyi.
Sori, en ole tottunut yhtä kookkaisiin miehiin kuin sinä.
Sori!
Oletko yhtenä kappaleena? -Olen!
Pidän takistasi. -Kiitos. Cynthiasta se on kusipään takki.
Ei, ei.
Puin sen vuoksesi, koska olet niin tyylikäs.
Et ole kiinnittänyt siihen huomiota. -Kyllä olen.
Siitä on ikuisuus, kun minulla oli vapaa iltapäivä.
Ansaitset sen. -Enpä tiedä.
En usko, että kukaan ansaitsee mitään. -Tuo on aika puritaanista, Vlad.
Olen kunnon puritaani. -Ei. Et ole.
Olen. -Et ole.
Olen. Opiskelija-aikoina -
Cynthian piti melkein lyödä minua paistinpannulla päähän, jotta…
Olkoon. Olen kai aika sulkeutunut tyyppi, vai mitä?
Enpä tiedä. Ehkä…
En tunne sinua tarpeeksi hyvin.
Emmekö syö Main Streetillä? -Ajattelin mennä kauemmas.
Kunhan palaan klo 17 mennessä. -Se jää nähtäväksi.
KAIKKI NOUSEVAT, YHTYKÄÄ!
Sinua pommitetaan. -Sori.
Haluatko, että… -Joo, jos voisit ottaa…
Ei, voisitko laittaa… -Toki. Se on tässä.
SID ÄITI, MISSÄ OLET? SOITIN 6 KERTAA.
Jestas, se on vain kaveri.
Tiedän, että käsittely on tänään.
Tiedätkö?
Ymmärrän, miksi haluat olla muualla.
Kiitos ymmärryksestä. -Tarvitset taukoa siitä.
Et sanoisi, että ansaitsen tauon. Vitsi, kiusaan.
Sanoisin, että olet ainoa, joka sen ansaitsee.
Tiedän, ettet syö gluteenia. -Kun en ole tuhma.
Oletko tuhma tänään?
Yritän välttää sitä.
Puna- vai valkoviiniä?
Lasilliset vai pullo? Juotko enemmän kuin yhden?
En ole ollut hiprakassa päiväsaikaan vuosiin.
Siinä tapauksessa otamme varmasti pullon.
Hei! Saisimmeko pullon montepulcianoa? -Totta kai.
Kiitos. Sopiiko?
Olet hauskaa seuraa.
Tässä on Phee menossa uimatunnille.
Vien hänet keskiviikkoisin. Se on aina viikon kohokohta.
Olisiko nyt hyvä hetki puhua kirjastasi?
Toki. Korkataan se.
Sori. -Ei, korkataan vaan.
Ensinnäkin olet nero ja sinusta tulee hyvin kuuluisa.
Enpä tiedä. -Usko pois.
Paljon hyvää on luvassa. Tiedän sen.
Toitko muistiinpanoja?
Haittaako? -Ei, olen imarreltu.
Onko se liikaa? -Ei, ole hyvä.
Laitetaanko puhelimet pois?
Kunpa voisin. Cynthia voi tarvita minua.
Olen huolissani hänestä. Hän on ollut… -Poissaolevako?
En halua puhua siitä.
Kuule, Vlad. Minulla on haaste sinulle. -Mikä haaste?
Mitä jos sinä olet huomion keskipiste nyt?
Se olisi erilaista. -No…
Minusta ihmeellinen asia kirjassasi on se,
että sinä loit hahmon, joka on hyvin hillitty…
On olemassa melko varma tapa vietellä kirjailijoita.
Se on huomion antaminen.
Mielestäni mikään ei ole niin vastustamatonta kuin huomio.
Tarkkaa lukemista. Ei vain sanojen, vaan niiden kirjoittajan.
Jos Vlad ymmärtää, kuinka syvällisesti näen hänet…
Voisin suudella sinua.
En saa tuollaista palautetta enää. Cynthia on hyvä lukija, mutta…
Mutta hän sanoo: "Tämä kohta on liian pitkä. Tuo tyyppi on feikki."
Ja siinä se. En ole tottunut tällaiseen huomioon.
Kirjasi liikuttaa. En ole varma, oliko omallani sama vaikutus.
Tarjoan aasinsiltaa.
Kiitos. Tiedätkö, paljonko kello on?
Kello on puoli neljä. -Hitsi. Voisimmepa hengailla pidempään.
Palaan pian. Anteeksi, ehditkö…
Anteeksi. Hei. -Miten voin auttaa?
Saisimmeko kaksi kahvia ja kaksi Fernet-Brancaa.
Älä tuo vielä laskua, koska hänellä on synttärit.
Kiitos. -Selvä.
Mitä tapahtui?
Hän oli silloin johtaja. Kävin kysymässä neuvoa.
Hän tarjoutui lukemaan työni.
Sitten hän kysyi, haluanko mennä baariin keskustelemaan.
Baari oli hotellissa.
Tiesin, että seksi oli vaihtoehto.
Kaikki tiesivät, että John makasi kandien kanssa.
Me tiesimme.
Veljeni ovat rahoitusalalla. He pitävät minua kodittomana.
Oletko nähnyt tarjoilijaa?
Paljon onnea vaan Paljon onnea vaan
Paljon onnea sulle
Kiitos.
Mistä tiesit? -Ei ole syntymäpäiväsi.
Kertoiko Cynthia? -Onko tänään oikeasti syntymäpäiväsi?
Tulitko lounaalle kanssani syntymäpäivänäsi?
En tiennyt. -Ei ole syntymäpäiväni.
Saisimmeko laskun? -Minä maksan.
Etkä. Maksetaan puoliksi.
Olen liian vanha siihen. Maksat ensi kerralla.
En välttämättä saa lähteä enää koskaan ulos.
Anteeksi, etten voi jäädä pidempään. Minun pitää selvittää pääni juomista.
Suo anteeksi hetkeksi.
SID: YMMÄRRÄTHÄN, ETTÄ VAARANNAT ISÄNI TULEVAISUUDEN.
CYNTHIA: PYYTÄISITKÖ VLADIA KATSOMAAN PUHELINTA?
Hän ei halua lähteä.
USKO ITSEESI
TÄNÄÄN ON LOPPUELÄMÄSI ENSIMMÄINEN PÄIVÄ
Klisee, mutta totta.
Professori Vladinski. Minulla on idea.
Tässä lähellä on kiva mökkini, jonka haluaisin näyttää.
Se on kirjoitusretriittiä varten.
Voisimme mennä sinne. Se voisi olla kannustin.
Et tiedäkään, paljonko haluaisin mennä.
Mutta minun pitää varmaan mennä kotiin. Cynthia tappaisi minut.
Joskus on parempi pyytää anteeksi kuin saada lupa.
Hän työstää kirjaa.
Hän tulee kotiin joka yö kello kahdelta. Olen huolissani hänestä.
Oletko varma, että hän tekee kirjaa?
Mitä?
Vlad, miten aiot rikastuttaa sisäistä elämääsi, jos olet aina vuorossa?
Hyvä on. Soitan ensin Cynthialle.
Se on sovittu.
Mitä Cynthia sanoi? -Hän käski pitää hauskaa.
Hän on siisti vaimo.
Onko sinusta koskaan vaikea ymmärtää liitossa sitä,
että toinen haluaa sinun olevan onnellinen?
Kuka voi ikinä ymmärtää, mitä toinen haluaa?
Totta.
Enää pari minuuttia.
Onko siellä verkkoa? -Ei.
Ei verkkoa, ei wifiä ja ei häiriötekijöitä.
Vain me.
Voi luoja.
Kauanko sinulla on ollut tämä?
Se on täydellinen. -Kiva, että tykkäät.
Voi ei. Onko tuo caipirinha?
Löysin tämän limettimehun. Toivottavasti se on vielä hyvää. Tykkäätkö näistä?
Tietenkin.
Kiitos.
Haluaisitko kirjoittaa nyt? Voit käyttää makuuhuonetta.
Taidan mieluummin jutella.
Kippis. -Kippis.
Pidän Florencesta. En halunnut olla ilkeä.
Pidän hänestä. Hän on varmasti yksi planeetan ärsyttävimmistä ihmisistä.
Hän on hankala. -Joo.
Tyhjä lasi.
Juon aina liian nopeasti. -Pysy tässä, ja teen sinulle toisen.
Paskat.
Kiitos.
Mutta hän oli kohtelias.
Luulin, että hän kiinnostui minusta, koska hän piti työstäni.
Tunsin itseni valituksi. -Hän oli hurmaava.
Kiitos. Kuulemme loput lausunnot huomenna.
ALEXIS: VOITKO SOITTAA TYTTÄRELLESI?
JOHN: TÄMÄ ON FARSSIA. HALUAN SINUT RINNALLENI. VASTAISITKO?
SID: ÄITI MITÄ HELVETTIÄ? VOITKO OTTAA YHTEYTTÄ?
JOHNILLE: LOPETA VIESTITTELY.
TARVITSEN TILAA.
Aioin tuoda nämä ulos. -Ei se mitään. Aurinko porottaa liikaa.
Pitää suojella päänuppia. -Niin.
Crossing to Safety. -Stegneriltä.
Mikä kirjailija. -Pidätkö hänestä?
Olen pahoillani, mutta emmekö aikoneet keskustella toistemme kirjoista?
Voi paska. Niin.
Olen pahoillani, mutta eikö se ollut tarkoitus?
Niin tietenkin. Hetkinen.
Missä minun… Niin.
Anteeksi. Minä vain… Olet upea ihminen. -Voi älä.
Olin hieman ujo, joten…
Niin.
Tässä.
Anteeksi kaikista…
Mitä tämä OMK tarkoittaa?
Olisinpa minä kirjoittanut.
Taisin ihastua kertojaasi.
Se puhutteli minua henkilökohtaisesti.
Millä tavalla?
Kuinka kaikki -
ihmisen eri halut ovat ristiriidassa keskenään.
Siltä minusta tuntuu. En voi koskaan päättää, mitä haluan.
Miksi en voi sanoa sitä?
Sinulla on levyjä.
Saanko vilkaista?
Ilman muuta.
Yy, kaa, koo.
Se on perusaskel. -Mistä opit tämän?
Kävin salsailloissa Floridassa, kun olin 16-vuotias.
Se oli hyvin kehittävää. -Miten?
Pidin tanssimisesta 30-vuotiaiden naisten kanssa.
Anteeksi! -Anteeksi!
Minä johdan.
No niin.
Selvä. Niin.
Anteeksi. Olen vähän hiprakassa.
Yritän pyöräyttää sinut. -Selvä.
Ylös.
Se oli hyvä.
Hups! Ai niin.
Aioin… Unohdin. Toin nämä sinulle. Halusin palauttaa ne.
Pitäisikö pukea ne?
Ei.
Oletko varma?
Jos minulla olisi tällainen paikka, en tietäisi,
mistä kirjoittaisin. Olen hukassa.
Kuulostaa rankalta.
Mistä uusi kirjasi kertoo? -En voi kertoa.
Sinun ei tarvitse kertoa tarinaa, mutta…
Mistä se kertoo?
Se kai kertoo…
halusta ja halun henkisestä välttämättömyydestä.
Kuinka joskus jonkin haluaminen voi tuntua kuin…
pyhyydeltä.
Taidan mennä uimaan ja palata sitten oikeaan elämääni.
Uimaanko? -Toithan uimahousuni.
Vesi voi olla aika kylmää. -Olen venäläinen.
Ei hätää.
Vien hänet kotiin, ja kun näemme seuraavan kerran,
esitämme, ettei mitään epätavallista ole tapahtunut.
Jatkamme ystävällistä, mutta etäistä suhdetta.
Katson alas ja hymyilen, kun ohitamme toisemme käytävillä.
Jonain päivänä katson häntä ja ihmettelen, mitä tunsin joskus.
Parempi niin. Sellaista elämä on.
Tämä oli mukava iltapäivä.
Mitä oikein odotin?
Tarttuisiko hän kasvoihini ja suutelisi minua?
En ole enää teini.
En ole edes 35-vuotias.
En halua hänen lähtevän.
Luoja, olet jäässä! -Onko tämä minulle?
Hän saattaa humaltua eikä sitten jaksa pitkää ajomatkaa.
Sinun pitäisi mennä suihkuun. Laitan sen päälle.
Kuuma vesi loppuu.
Kuuma vesi loppui. Hemmetti. -Voi luoja. Odota, anna minun… Odota.
Tämä on Johnin villapaita. Se on irlantilaista villaa.
Pysy siinä. Haen vaatteesi.
Voi luoja!
Jestas sentään.
Voi luoja.
Minä autan.
Vlad!
Ei! -Vlad!
Voi luoja!
Haen sinulle vähän vettä.
Hyvää syntymäpäivää. -Juo vähän. Ehkä vesi…
Sinä! -Niin.
Käytätkö minua hyväksesi? -Haluatko sitä?
Teetkö sen?
Vlad! -Ei.
Vlad, haluatko sitä? Vlad! Herätän vähän.
Luulin, että venäläiset kestävät juomista.
Keskiajalla tai jopa Elisabetin aikakaudella -
äidit sitoivat vauvansa tuoleihin pitääkseen heidät turvassa ja pystyssä,
jotta äidit voivat mennä pelloille.
Voi luoja.
Kaikki hyvin.
Olemme kahdestaan.
CYNTHIALLE: SAIN TIETÄÄ SINUSTA JA JOHNISTA.
KUINKA SAATOIT
Hän on kiitollinen tämän kirjoittamisesta. Rehellisyyden takia.
CYNTHIA SENKIN ÄMMÄ
TIEDÄN SINUSTA JA JOHNISTA.
AJATUKSENI OVAT SEKAISIN.
LÄHDEN POIS JOKSIKIN AIKAA.
ÄLÄ OTA YHTEYTTÄ.
MUISTA, ETTÄ PHEELLÄ ON UIMATUNTI KESKIVIIKKONA.
Hän pudotti puhelimensa.
Kun hän herää, selitän. Hän joi liikaa. En voinut liikuttaa häntä.
Minä vain pysyn tarkkana.
JOHN PITÄÄKÖ TULLA ETSIMÄÄN SINUA?
Mitä…
PERUSTUU JULIA MAY JONASIN KIRJAAN
Tekstitys: Anna Ruokolainen