‫אולי היא מתעכבת.‬
‫סליחה, אני לא רגילה למישהו בגודל שלך.‬
‫בסדר!‬ ‫-סליחה!‬
‫כל האברים שלך שלמים?‬
‫ועוד איך!‬
‫אני אוהבת את הז'קט שלך.‬
‫תודה. סינתיה חושבת שהוא דוחה.‬
‫לא, ממש לא.‬
‫לבשתי אותו בשבילך‬ ‫כי את תמיד מסוגננת באופן מושלם.‬
‫אתה לא שם לב ללבוש שלי.‬
‫כן. אני כן שם לב.‬
‫אלוהים, עבר נצח‬ ‫מאז שהיה לי אחר צהריים חופשי.‬
‫זה מגיע לך.‬ ‫-אני לא בטוח לגבי זה.‬
‫טוב…‬
‫לא, אני חושב שלאף אחד לא "מגיע" שום דבר.‬
‫זה די פוריטני מצידך, ולאד.‬
‫אני חתיכת פוריטני רציני.‬ ‫-לא, אתה לא.‬
‫אני כן.‬ ‫-לא, אתה לא.‬
‫אני כן. לא, בלימודי תואר שני,‬
‫סינתיה הייתה חייבת‬ ‫להרביץ לי בראש עם מחבת כדי ש…‬
‫בכל אופן.‬
‫כן, אני בחור די שמרן, את לא חושבת?‬
‫כלומר, אני לא יודעת. אני מניחה שאני…‬
‫אני לא מכירה אותך מספיק טוב.‬
‫לא נאכל ברחוב מיין?‬
‫חשבתי שניסע קצת רחוק יותר.‬
‫כל עוד אחזור עד 17:00.‬
‫טוב, נראה לגבי זה.‬
‫- ולדימיר -‬
‫- כל מה שעולה מתכנס -‬
‫יש לך המון הודעות.‬ ‫-סליחה.‬
‫את רוצה שאני…‬ ‫-כן, אם תוכל רק להביא לי את…‬
‫לא, אם תוכל לשים אותו על…‬ ‫-בטח. כן, זה כאן.‬
‫כן, סליחה.‬
‫- סיד‬ ‫איפה את? -‬
‫אלוהים, זאת רק חברה.‬
‫אני יודע שהשימוע נערך היום.‬
‫באמת?‬
‫אני מבין למה את רוצה להיות במקום אחר.‬
‫תודה שאמרת את זה.‬
‫כן, את צריכה מנוחה מהכול.‬
‫לא היית אומר שמגיעה לי מנוחה.‬ ‫אני צוחקת. מקניטה.‬
‫את האדם היחיד‬ ‫שהייתי אומר שמגיעה לו מנוחה.‬
‫אני יודעת שאתה לא אוכל גלוטן.‬
‫כלומר, כשאני ילד טוב.‬
‫אתה ילד טוב היום?‬
‫אני אנסה להיות.‬
‫אדום או לבן?‬
‫שנזמין בכוסות או בקבוק? תשתה יותר מאחת?‬
‫לא השתכרתי ביום כבר הרבה שנים.‬
‫טוב, אם כך, אנחנו בהחלט נזמין בקבוק.‬
‫היי, אפשר בבקשה לקבל‬ ‫את המונטפולצ'יאנו הזה?‬
‫כמובן.‬
‫בבקשה, תודה. בסדר?‬
‫כיף איתך.‬
‫זאת פי איתי בדרך לשיעור שחייה.‬
‫אני לוקח אותה בכל יום רביעי.‬ ‫זה החלק הכי טוב בשבוע שלי.‬
‫האם עכשיו זה זמן טוב לדבר על הספר שלך?‬
‫בטח, כן. בואי נתחיל עם הנושא הבתולי הזה.‬
‫סליחה.‬ ‫-לא, בוא באמת נתחיל.‬
‫טוב, קודם כול, אני חושבת שאתה גאון,‬
‫ושאתה תהיה מפורסם מאוד.‬
‫וואו. אני לא בטוח לגבי זה.‬
‫תתפלא.‬
‫דברים טובים יקרו לך. אני פשוט יודעת.‬
‫וואו, אלה הערות?‬
‫מפריע לך?‬
‫לא, זה מחמיא לי.‬
‫כלומר, יותר מדי?‬
‫לא, בבקשה.‬
‫שנפסיק להתעסק עם הטלפונים?‬
‫כן, הלוואי שיכולתי.‬ ‫פשוט סינתיה אולי תזדקק לי.‬
‫ואני דואג לה. בזמן האחרון היא…‬
‫מרוחקת?‬
‫אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫אתה יודע מה? יש לי אתגר בשבילך, ולאד.‬
‫מהו?‬
‫מה דעתך שאחר הצהריים הזה נעסוק בך?‬
‫זה בהחלט יהיה שינוי.‬
‫טוב…‬
‫מה שכל כך יוצא דופן בעיניי בספר שלך‬
‫הוא שיצרת את הדמות הזאת שהיא מאופקת מאוד…‬
‫יש דרך די מובטחת לפתות סופרים עמיתים,‬
‫והיא להקדיש להם קצת תשומת לב.‬
‫גיליתי שתשומת לב‬ ‫היא הדבר שהכי קשה לעמוד בפניו.‬
‫קריאה מדוקדקת, לא רק של המילים,‬ ‫אלא גם של האדם שכתב את המילים.‬
‫ואני חושבת שאם ולאד יוכל להבין‬ ‫עד כמה אני רואה לעומקו…‬
‫יכולתי לנשק אותך.‬
‫אני כבר לא מקבל משוב כזה.‬
‫סינתיה היא קוראת טובה, אבל…‬
‫זה רק, "הקטע הזה ארוך מדי"‬ ‫או "הבחור הזה מזויף מדי",‬
‫וזהו, אז…‬
‫אני לא רגיל לתשומת לב כזאת.‬
‫כלומר, הספר שלך פשוט מרגש.‬ ‫אני לא בטוחה שהשגתי את זה עם שלי.‬
‫אני רומזת שנשנה נושא לספר שלי.‬
‫תודה.‬
‫את יודעת מה השעה?‬
‫כן, השעה 15:30.‬
‫לעזאזל. הלוואי שיכולנו לבלות יחד יותר.‬
‫אני אחזור בעוד דקה.‬ ‫אדוני, תוכל לגשת אלינו?‬
‫סליחה. שלום.‬ ‫-כן, איך אוכל לעזור?‬
‫כן, אפשר לקבל שני קפה, שני פרנט-ברנקה,‬ ‫ובבקשה חכה עם החשבון כי זה יום ההולדת שלו.‬
‫תודה.‬ ‫-בסדר.‬
‫ספרי לי מה קרה.‬
‫הוא היה ראש החוג.‬
‫הלכתי אליו כדי לבקש עצה.‬
‫הוא הציע לקרוא את העבודה שלי,‬
‫ואז הוא שאל אם אני רוצה‬ ‫ללכת אחר כך לבר כדי לדון בה.‬
‫הבר היה במלון.‬
‫ידעתי שסקס עמד על הפרק.‬
‫כולם ידעו שג'ון שוכב‬ ‫עם סטודנטיות לתואר ראשון.‬
‫כולנו ידענו.‬
‫כל האחים שלי עוסקים בפיננסים.‬
‫כן, הם חושבים שאני דר רחוב.‬
‫ראית את המלצר?‬
‫"יום הולדת שמח‬
‫"יום הולדת שמח, שמח‬
‫"יום הולדת שמח"‬
‫וואו!‬
‫תודה.‬
‫איך ידעת?‬
‫זה לא יום ההולדת שלך.‬
‫סינתיה סיפרה לך?‬
‫רגע, זה באמת יום ההולדת שלך?‬
‫יצאת איתי לארוחת צהריים ביום ההולדת שלך?‬
‫לא היה לי מושג.‬
‫זה לא יום ההולדת שלי.‬
‫היי, אפשר את החשבון?‬
‫לא, אני אשלם על זה.‬
‫אין מצב. נתחלק.‬
‫לא, אני זקנה מכדי לחלוק חשבון.‬ ‫תהיה חייב לי ארוחת צהריים.‬
‫אולי לעולם לא ייתנו לצאת שוב מהבית.‬
‫אני מצטער שלא יכולנו להישאר עוד.‬
‫אני צריך להתפכח.‬
‫תוכל לסלוח לי לרגע?‬
‫- סיד - את קולטת‬ ‫שאת מסכנת את העתיד של אבא שלי. -‬
‫- סינתיה - תוכלי לבקש מוולאד‬ ‫שיבדוק בטלפון? -‬
‫הוא לא רוצה ללכת.‬
‫- להאמין בעצמך -‬
‫- היום הוא היום הראשון של שארית חייך -‬
‫קלישה, אבל… זה נכון.‬
‫פרופסור ולדינסקי. יש לי רעיון.‬
‫יש לי בקתה קרובה, קטנה וחמודה,‬ ‫ורציתי להראות לך אותה.‬
‫היא לצורך כתיבה, אתה יודע, כמו לריטריט,‬
‫אז חשבתי שנוכל ללכת לשם,‬ ‫ואוכל להציע לך דרבון לכתיבה.‬
‫אין לך מושג כמה אני רוצה לעשות את זה.‬
‫אני פשוט… נראה לי שכדאי שאחזור הביתה.‬ ‫אני חושב שסינתיה תהרוג אותי.‬
‫אתה יודע, לפעמים עדיף לבקש סליחה‬ ‫מאשר לקבל רשות.‬
‫את יודעת, היא קורעת את התחת על הספר הזה.‬
‫היא חוזרת הביתה ב-2:00 כל לילה,‬ ‫ואני פשוט… אני דואג לה.‬
‫אתה בטוח שהיא עובדת על הספר?‬
‫מה?‬
‫ולאד, איך תעשיר את החיים הפנימיים שלך‬ ‫אם אתה תמיד עסוק במטלות?‬
‫טוב, אני צריך להתקשר לסינתיה קודם.‬
‫זה סגור.‬
‫מה סינתיה אמרה?‬
‫היא אמרה לי ליהנות.‬
‫היא רעיה מגניבה.‬
‫האם קשה לך לפעמים בנישואים להבין‬
‫שהאדם השני רוצה שתהיי מאושרת?‬
‫מי בכלל יכול להבין מה אדם אחר רוצה?‬
‫אכן.‬
‫אנחנו במרחק שתי דקות.‬
‫יש קליטה?‬ ‫-לא.‬
‫אין קליטה, אין אינטרנט אלחוטי,‬ ‫שום הסחות דעת.‬
‫רק אנחנו.‬
‫אלוהים.‬
‫כמה זמן יש לך אותה?‬
‫אלוהים, זה מושלם.‬ ‫-אני שמחה שאתה אוהב אותה.‬
‫אוי, לא. זה קאיפיריניה?‬
‫מצאתי את מיץ הליים הזה.‬ ‫אני מקווה שהוא בסדר. אתה אוהב כאלה?‬
‫כמובן.‬
‫תודה.‬
‫תרצה ללכת לכתוב‬
‫עכשיו? אתה יכול להשתמש בחדר השינה.‬
‫לא, אני מעדיף פשוט לדבר.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫אני מחבבת את פלורנס.‬ ‫אני לא רוצה לרדת עליה.‬
‫לא, אני מחבב אותה. היא בהחלט‬ ‫אחת מהאנשים הכי מעצבנים בעולם.‬
‫היא מהווה אתגר.‬ ‫-כן.‬
‫הכוס שלך… ריקה.‬
‫כן, אני תמיד שותה מהר מדי.‬
‫תישאר כאן, ואני אכין לך עוד משקה.‬
‫פאק, קדימה.‬
‫תודה.‬
‫אבל הוא היה כל כך מחמיא.‬
‫חשבתי שהוא מעוניין בי‬ ‫כי הוא אהב את הכתיבה שלי.‬
‫הרגשתי שבחרו בי.‬
‫והוא היה מקסים.‬
‫בסדר.‬
‫תודה. אנחנו נשמע את העדויות הנותרות מחר.‬
‫- אלכסיס‬ ‫את מוכנה להתקשר לבתך? -‬
‫- ג'ון - אני ממש רוצה אותך פה.‬ ‫אולי פשוט תעני לי? -‬
‫- סיד - אימא, מה נסגר?‬ ‫את מוכנה ליצור קשר? -‬
‫- אל: ג'ון‬ ‫בבקשה תפסיק ליצור איתי קשר. -‬
‫- אני צריכה ספייס. -‬
‫בדיוק התכוונתי להביא לך את זה לחצר.‬
‫זה בסדר. השמש נעשתה קצת חזקה מדי.‬
‫צריך להגן על מה שמכניס את הכסף.‬
‫כן.‬
‫"מעבר לחוף מבטחים".‬
‫סטגנר.‬
‫איזה סופר.‬
‫אתה מחבב אותו, אה?‬
‫אני מצטערת, ולאד, אבל לא היינו‬ ‫אמורים לדון זה בספרים של זה?‬
‫שיט. כן.‬
‫סליחה שאני מעלה את זה,‬ ‫אבל זו הייתה התוכנית, לא?‬
‫לא, כן, כמובן. רגע.‬
‫עכשיו איפה ה…‬
‫כן.‬
‫כן, אני מצטער.‬
‫פשוט, את יודעת, את אדם מרשים מאוד.‬
‫לא, באמת.‬
‫כן, הרגשתי קצת ביישן, אז…‬
‫בכל אופן.‬
‫בבקשה.‬
‫כן, סליחה על כל ה…‬
‫מה המשמעות של "הש"כ"?‬
‫"הלוואי שאני כתבתי."‬
‫נראה לי שאני קצת דלוק על המספרת שלך.‬
‫זה באמת דיבר אליי באופן אישי.‬
‫באיזה מובן?‬
‫כל ה…‬
‫רצונות השונים של אדם‬
‫שנמצאים בקונפליקט זה עם זה.‬
‫ככה אני מרגיש.‬
‫נראה שאני אף פעם‬ ‫לא מצליח להחליט מה אני רוצה.‬
‫למה אני לא יכולה פשוט לומר את זה?‬
‫יש לך תקליטים.‬
‫אכפת לך אם אעיף מבט?‬
‫בשמחה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫זה הצעד הבסיסי.‬ ‫-איך אתה יודע את זה?‬
‫נהגתי ללכת למועדון סלסה‬ ‫בפלורידה כשהייתי בן 16.‬
‫זה היה מאוד מכונן.‬ ‫-באיזה מובן?‬
‫אהבתי לרקוד עם הנשים בנות ה-30.‬
‫סליחה!‬ ‫-סליחה!‬
‫אני אוביל.‬
‫קדימה.‬
‫בסדר. כן.‬
‫טוב, סליחה. אני קצת שתוי.‬
‫אני אנסה לסובב אותך, בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫והופה, למעלה.‬
‫זה היה טוב.‬
‫אופס! כן.‬
‫כן, התכוונתי… פשוט שכחתי.‬
‫הבאתי לך את זה. רציתי להחזיר אותו.‬
‫שאלבש אותו?‬
‫לא.‬
‫את בטוחה?‬
‫אילו היה לי מקום כזה‬ ‫ללכת אליו, אני לא יודע‬
‫על מה הייתי כותב. אני כל כך אבוד.‬
‫טוב, זה נשמע קשה.‬
‫על מה הספר החדש שלך?‬ ‫-אני לא יכולה לדבר עליו.‬
‫את לא צריכה לספר לי את הסיפור,‬ ‫אבל, את יודעת…‬
‫על מה הוא?‬
‫אני מניחה שהוא על…‬
‫תאווה,‬
‫הציווי הרוחני של תאווה, איך ש…‬
‫לפעמים בחיים,‬ ‫לרצות משהו יכול לתת תחושה דומה ל…‬
‫קדושה.‬
‫נראה לי שאלך לשחות‬ ‫ואז אחזור לחיים האמיתיים שלי.‬
‫לשחות?‬
‫הרי הבאת את בגד הים שלי.‬
‫יהיה די קר במים.‬
‫אני רוסי.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני אסיע אותו הביתה ואוריד אותו,‬ ‫ובפעם הבאה שנתראה‬
‫נעמיד פנים ששום דבר חריג לא קרה.‬
‫נמשיך בקשר ידידותי אבל מרוחק.‬
‫נביט בקרקע ונחייך‬ ‫כשנחלוף זה על פני זה במסדרונות, ו…‬
‫יום אחד אני אסתכל עליו‬ ‫ואתהה מה בכלל הרגשתי.‬
‫עדיף ככה.‬
‫אלה פשוט החיים.‬
‫זה היה אחר צהריים נחמד.‬
‫למה ציפיתי?‬
‫שהוא ייקח את פניי בידיו וינשק אותי?‬
‫אני כבר לא נערה מתבגרת.‬
‫אני אפילו כבר לא בת 35.‬
‫אני לא רוצה שהוא ילך.‬
‫אלוהים, אתה קפוא!‬ ‫-זה בשבילי?‬
‫הוא עלול להשתכר מאוד‬ ‫ולא להיות במצב לנסיעה ארוכה.‬
‫אתה צריך להיכנס למקלחת. אני אפתח את המים.‬
‫בסדר.‬
‫המים החמים ייגמרו.‬
‫ה…‬
‫המים החמים נגמרו. לעזאזל.‬
‫אלוהים, אתה… חכה, תן לי… רק רגע.‬
‫זה הסוודר של ג'ון. זה צמר אירי.‬
‫טוב, תישאר שם. אביא לך את הבגדים שלך.‬
‫אלוהים!‬
‫אוי ואבוי. אלוהים!‬
‫אלוהים.‬
‫אני מחזיקה אותך.‬
‫ולאד!‬
‫לא! וואו.‬
‫ולאד!‬
‫וואו.‬
‫אלוהים!‬
‫טוב, אני אביא לך קצת מים.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫טוב, פשוט תשתה קצת. אולי קצת מים יהיו…‬
‫את!‬
‫כן?‬
‫את מתכוונת לנצל אותי?‬
‫זה מה שאתה רוצה?‬
‫תעשי את זה?‬
‫ולאד!‬ ‫-לא.‬
‫ולאד, זה מה שאתה רוצה?‬
‫ולאד!‬
‫טוב, אני פשוט אעיר אותך קצת.‬
‫אלוהים, חשבתי שרוסים יודעים לשתות.‬
‫בימי הביניים,‬ ‫או אפילו בעידן האגררי האליזבתני,‬
‫אימהות היו קושרות את התינוקות שלהן לכיסאות‬ ‫כדי לוודא שיהיו מוגנים וזקופים,‬
‫כדי שהן יוכלו ללכת לעבוד בשדות.‬
‫אלוהים.‬
‫זה טוב.‬
‫זה רק אנחנו.‬
‫- אל: סינתיה‬ ‫גיליתי עלייך ועל ג'ון. -‬
‫- איך יכולת… -‬
‫הוא יהיה אסיר תודה שהוא כתב את זה.‬
‫בגלל הכנות.‬
‫- אל: סינתיה‬ ‫סינתיה, חתיכת כלבה -‬
‫- אל: סינתיה‬ ‫אני יודע עלייך ועל ג'ון. -‬
‫- אני לא מסוגל לחשוב בהיגיון. -‬
‫- אני נוסע לזמן מה. -‬
‫- אל תיצרי איתי קשר, בבקשה. -‬
‫- תזכרי, לפי יש שיעור שחייה‬ ‫ביום רביעי הזה. -‬
‫נפל לו הטלפון.‬
‫כשהוא יתעורר, אני אסביר.‬ ‫הוא שתה יותר מדי, ולא יכולתי להזיז אותו.‬
‫אני פשוט אשגיח עליו.‬
‫- ג'ון‬ ‫אני צריך לבוא כדי למצוא אותך? -‬
‫מה…‬
‫- מבוסס על הספר‬ ‫מאת ג'וליה מיי ג'ונאס -‬
‫תרגום כתוביות: אורית זיו‬