Poate e prinsă cu ceva.
Scuze, nu sunt obișnuită cu cineva de statura ta.
- Scuze! - Bine!
- Sunt toate cele la locul lor? - Clar!
- Îmi place jacheta ta. - Mulțumesc. Cynthia o consideră penibilă.
Nu! În niciun caz!
Am pus-o pentru tine. Te îmbraci mereu perfect.
- Nu ești tu atent la cum mă îmbrac… - Ba da. Sunt.
De o veșnicie n-am mai avut o după-amiază liberă.
- O meriți. - Știu și eu…
Păi…
Nu cred că merităm nimic din principiu.
Foarte puritan din partea ta, Vlad.
Sunt un mare puritan.
- Ba nu. Nu ești. - Ba sunt.
- Ba nu ești. - Ba da, sunt.
În facultate, Cynthia a trebuit, practic, să-mi dea cu o tigaie în cap ca să…
În fine.
Da, sunt un tip destul de rigid, nu ești de aceeași părere?
Păi, nu știu. Presupun că…
Nu te cunosc prea bine.
Nu mâncăm în centru?
M-am gândit să explorăm puțin.
- Dacă sunt acasă la 17:00… - Asta rămâne de văzut.
CE SE ÎNALȚĂ SE UNEȘTE
- Ești căutată. - Scuze!
- Vrei să… - Da, dacă ai putea să-mi dai tu…
- Nu, pune-l în… - Sigur. Da. E aici.
Da, scuze.
SID: MAMĂ, UNDE EȘTI?
Doamne! E doar o prietenă.
Știu că azi e audierea.
Serios?
Înțeleg de ce nu vrei să fii acolo.
Mulțumesc că ai spus asta.
- Ai nevoie să iei o pauză. - N-ai spune că merit o pauză.
- Glumesc. Te tachinez. - Ești singurul om care merită o pauză.
Știu că nu mănânci cu gluten.
Numai când sunt cuminte.
Și azi ești cuminte?
O să mă străduiesc.
Roșu sau alb?
Să luăm la pahar sau să comandăm o sticlă?
Nu m-am mai îmbătat de mulți ani.
În cazul ăsta, comandăm neapărat o sticlă.
Bună ziua! Ne-ați putea aduce acest Montepulciano?
Bineînțeles.
Vă rog. Mulțumesc.
De acord?
Ești amuzantă.
Phee, când ne duceam la înot.
O duc miercurea. E cea mai frumoasă parte a săptămânii.
E momentul potrivit să vorbim despre cartea ta?
Sigur că da. Hai să-i dăm cep!
- Scuze! - Nicio problemă. Hai să-i dăm cep!
În primul rând, cred că ești un geniu.
O să ajungi foarte faimos.
Măiculiță! Nu știu ce să zic.
O să fii surprins.
O să te realizezi. Sunt convinsă.
Alea sunt însemnări?
Te deranjează?
Nu. Sunt măgulit.
- E exagerat? - Nu, deloc. Te rog.
Să punem telefoanele deoparte?
Mi-ar plăcea, dar poate are Cynthia nevoie de mine.
Îmi fac griji pentru ea. În ultima vreme a fost…
Distantă?
Nu vreau să discut despre asta.
Știi ce? Îți propun o provocare, Vlad.
Și anume?
Ce-ar fi să îți dedicăm această după-amiază?
Chiar ar fi o schimbare.
Ei bine…
Ceea ce mi se pare foarte remarcabil la cartea ta este
că ai creat un personaj dominat de rețineri…
O cale destul de bătută când vrei să seduci confrați scriitori e
să le acorzi atenție.
Am descoperit că nimic nu e mai irezistibil decât atenția.
O descifrare atentă, nu doar a cuvintelor, ci și a persoanei care le-a scris.
Iar eu cred că, dacă Vlad poate înțelege cât de profund îl văd…
Îmi vine să te sărut.
Nu mai primesc astfel de păreri. Cynthia se pricepe la lectură, dar…
Ba un pasaj e prea lung, ba un personaj nu e veridic
și cam așa, deci…
Nu sunt obișnuit cu atâta atenție.
Cartea ta emoționează. Nu știu dacă eu am reușit asta cu a mea.
Schimb subtil subiectul.
Mulțumesc.
Știi cât e ora?
Da. E 15:30.
La naiba! Mi-ar plăcea să mai pot sta.
Vin imediat.
Fiți amabil, ne aduceți…
- Fiți drăguț! Aici! - Da. Cu ce vă pot ajuta?
Da. Ne aduceți două cafele și două Fernet-Brancas?
Și nu aduceți nota, fiindcă e ziua lui.
- Mulțumesc. - Bine.
Ce s-a întâmplat?
Era șef de catedră.
M-am dus la el să-i cer un sfat.
S-a oferit să-mi citească lucrările,
apoi m-a întrebat dacă n-aș vrea să discutăm la un bar.
Un bar dintr-un hotel.
Știam că va fi vorba de sex.
Toată lumea știa că John se culca cu studentele.
Toate știam.
Toți frații mei sunt finanțiști.
Mă cred un boschetar.
Ai văzut chelnerul?
Mulți ani trăiască
La mulți ani!
Mulțumesc!
De unde știai?
Nu e ziua ta.
Ți-a spus Cynthia?
Stai așa! Chiar e ziua ta?
Iei prânzul cu mine de ziua ta?
Habar nu aveam.
Nu e ziua mea.
Ne aduceți nota?
- Nu. Plătesc eu. - Nici vorbă! Plătim nemțește.
Nu fac asta la vârsta mea. Faci tu cinste data viitoare.
S-ar putea să nu mai am voie să ies din casă.
Îmi pare rău că nu mai putem sta. Trebuie să mă trezesc din alcool.
Mă scuzi două secunde?
SID: EȘTI CONȘTIENTĂ CĂ PUI ÎN PERICOL VIITORUL TATEI.
CYNTHIA: ÎL ROGI PE VLAD SĂ SE UITE LA TELEFON?
Nu vrea să plece.
CREZI ÎN TINE
AZI E PRIMA ZI DIN RESTUL VIEȚII TALE
Sunt clișee, dar sunt adevărate.
Domnule profesor Vladinski, am o idee.
Am o căbănuță în apropiere și voiam să ți-o arăt.
E un loc unde să scrii, un refugiu.
Am putea merge acolo și ți-aș putea oferi niște sugestii.
Nici n-ai idee ce mult mi-aș dori să fac asta.
Dar cred că ar trebui să plec acasă. M-ar omorî Cynthia.
Câteodată e mai bine să ceri iertare decât să ceri voie.
Da, dar muncește pe brânci la carte.
Vine acasă la două noaptea… Chiar îmi fac griji pentru ea.
Ești sigur că lucrează la carte?
Poftim?
Vlad, cum vrei să-ți îmbogățești trăirile
dacă ești mereu la program?
Bine. Mai întâi o sun pe Cynthia.
Gata!
Ce a spus Cynthia?
„Distracție plăcută!”
E o soție de nota zece.
Ție îți vine greu să înțelegi, în căsnicie,
că celălalt vrea să fii fericit?
Cine poate înțelege ce vor ceilalți?
Corect.
Ajungem în două minute.
- E semnal aici? - Nu.
Nici semnal, nici Wi Fi. Suntem doar noi doi.
Doamne!
De când o ai?
- E perfectă! - Mă bucur că îți place.
Aoleu! Aia e caipirinha?
Am găsit niște suc de lămâi verzi. Sper că e-n regulă. Îți plac?
Normal.
Mersi.
Ai vrea să te duci să scrii acum?
Poți folosi dormitorul.
Prefer să stăm de vorbă.
- Noroc! - Noroc!
- O plac pe Florence. Nu vreau s-o critic. - Și eu.
Jur, e printre cei mai enervanți oameni din lume.
- E dificilă. - Da.
Ai rămas pe uscat.
Da. Mereu beau prea repede.
Stai aici! Mă duc să-ți mai prepar unul.
Fie, dă-o naibii!
Mersi!
Era foarte laudativ.
Credeam că e interesat de mine fiindcă îi plăcea cum scriam.
M-am simțit aleasă.
Și era fermecător.
Bine.
Vă mulțumesc. Vom asculta restul mărturiilor mâine.
ALEXIS: O SUNI PE FIICA TA, TE ROG?
JOHN: CHIAR TE VREAU AICI. ÎMI RĂSPUNZI, TE ROG?
SID: MAMĂ, CE NAIBA? DĂ UN SEMN, TE ROG!
CĂTRE JOHN: TE ROG SĂ NU ÎMI MAI SCRII.
AM NEVOIE DE O PAUZĂ.
Voiam să vin eu afară cu ele.
E în regulă. Mă cam prinsese soarele. Am grijă de sursa veniturilor.
Da.
Spre tărâmul ocrotit.
- Stegner. - Ce scriitor!
Îți place, nu?
Iartă-mă, Vlad, dar nu urma să ne discutăm cărțile?
La naiba! Da.
Scuze că aduc vorba, dar nu așa stabiliserăm?
Ba da. Desigur. Stai puțin!
Unde îmi e… Da.
Da, îmi pare rău, doar că ești un om formidabil.
Fii serios…
Mă cam sfiam, așa că…
În fine!
Poftim!
Da, scuze pentru toate…
Ce înseamnă acest „AVSSA”?
„Aș vrea să scriu așa.”
Cred că am o pasiune pentru naratoarea ta.
Mi-a mers la suflet.
În ce fel?
Toate acele
felurite dorințe ale unui om,
care se luptă între ele.
Asta simt și eu.
Nu reușesc să mă hotărăsc ce vreau.
De ce nu pot să-i spun pe șleau?
Ai discuri.
Pot să mă uit?
Da, firește.
Unu, doi, trei.
- E pasul de bază. - Cum ai învățat?
Mergeam la un club de salsa din Florida, când aveam 16 ani.
- Foarte instructiv. - Cum așa?
Îmi plăcea să dansez cu femei de 30 de ani.
- Scuze! - Scuze!
Conduc eu.
Așa.
Bun. Da.
Scuze! M-am cam amețit.
- Încerc să te învârt, bine? - Bine.
Și hopa! Sus!
A fost bine.
Hopa! Da.
Da, voiam să… Dar am uitat.
Ți i-am adus. Voiam să ți-i dau înapoi.
Să-i trag pe mine?
Nu.
Sigur?
Dacă aș avea un astfel de loc, nu știu despre ce aș scrie.
- Sunt dezorientat. - Sună complicat.
- Despre ce scrii acum? - Nu-ți pot spune.
Nu trebuie să-mi spui povestea, doar…
Despre ce e vorba?
Cred că e vorba…
despre dorință,
despre imperativul spiritual al dorinței, despre cum…
uneori, în viață, a dori ceva te face să te simți oarecum…
divin.
Cred că mă duc să înot și apoi mă întorc la realitatea mea.
Să înoți?
Dacă mi-ai adus șortul…
O să fie rece apa.
Sunt rus.
E în regulă.
O să-l duc cu mașina acasă, iar când ne vedem data viitoare
ne vom preface că nu s-a întâmplat nimic ieșit din comun.
Vom continua să avem o relație amicală, dar distantă.
Vom pleca privirea și vom zâmbi când ne vom întâlni pe culoare
și într-o bună zi mă voi mira că am simțit ceva.
E mai bine așa.
Asta e viața.
A fost o după-amiază plăcută.
La ce mă așteptam?
Să-mi cuprindă fața în palme și să mă sărute?
Am trecut de adolescență.
Am trecut și de 35 de ani.
Nu vreau să plece.
- Doamne, ești sloi! - E pentru mine?
Poate se îmbată criță și nu mai face față drumului.
Ar fi bine să faci un duș. Dau drumul la apă.
Bine.
O să se termine apa caldă.
S-a… S-a terminat apa caldă. Rahat!
Doamne, ești… Stai, mă duc să… O clipă!
E puloverul lui John. E din lână irlandeză.
Stai aici! Mă duc să-ți aduc hainele.
Doamne!
Vai de mine! Doamne!
Doamne!
Te țin eu.
Vlad!
Nu! Aoleu!
Vlad!
Aoleu!
Doamne!
Bine. Îți aduc puțină apă.
Mulți ani trăiască!
Uite, bea puțin! Poate că un strop de apă ți-ar…
Tu!
Da?
O să profiți de mine?
Asta vrei?
Asta o să faci?
- Vlad! - Nu.
Vlad, asta vrei?
Vlad!
Bun. O să te trezesc nițeluș.
Doamne! Credeam că rușii țin la băutură.
În Evul Mediu, până și în epoca agrară elisabetană,
mamele își legau pruncii de scaune ca să îi ferească de pericole
cât ele munceau pe câmp.
Doamne!
E bine.
Suntem doar noi doi.
CĂTRE CYNTHIA: AM AFLAT DE TINE ȘI DE JOHN.
CUM AI PUTUT
O să-mi fie recunoscător.
Pentru sinceritate.
CĂTRE CYNTHIA: CYNTHIA, JAVRĂ
CĂTRE CYNTHIA: ȘTIU DE TINE ȘI DE JOHN.
SIMT CĂ MI SE ÎNVÂRTE CAPUL.
O SĂ LIPSESC O VREME.
TE ROG SĂ NU MĂ CONTACTEZI.
NU UITA CĂ PHEE ARE MIERCURI CURS DE ÎNOT.
L-a scăpat din mână.
Când se va trezi, o să-i explic. A băut prea mult. Nu l-am putut mișca.
O să stau de veghe aici.
JOHN: E CAZUL SĂ VIN DUPĂ TINE?
Ce…
DUPĂ UN ROMAN DE JULIA MAY JONAS
Subtitrarea: Liana Oprea