Mi a fasz?
- Úristen! - Mi a fasz? Mit…
- Úristen! - Mi ez?
Mi a fasz? Te őrült!
- Mi a szarért kötöztél ki? - Vlad!
- Mi a fasz? - Vlad!
Atyaisten!
Semmi baj.
Hogy vagy?
Hogy a faszba lennék? Miért csináltad ezt velem?
Vlad, ne haragudj! Tegnap nagyon berúgtunk.
Aztán azt mondtad, hogy szeretnéd, ha dominálnék.
Hogy kipróbálhasd.
Aztán semmi nem történt, mert én is részeg voltam…
Bassza meg!
Kidőltem, és ez az egész csak egy hatalmas félreértés.
Mindjárt elengedlek.
- Oké. - Jó?
Basszus!
- Jó. Máris elengedlek. - Oké.
Meg is van. Tessék.
- Sajnálom. - Én sajnálom.
És…
- Csináltunk valamit? - Nem!
Nem történt semmi. Esküszöm.
Istenem, elmondtam neked…
Elmondtam…
Istenem, olyan nehéz kimondani, de tegnap éjjel elmondtam neked,
hogy Cynthiának és Johnnak viszonya van.
Ez…
Ez biztos?
Rajtakaptam őket.
Nagyon sajnálom.
Itt maradhatok éjszakára?
AZ ÉRTELMEZÉS ELLEN
Vlad a vendégszobában aludt.
Nem tudtam, mire gondolt, amikor elváltunk egymástól.
Úgyhogy reggel hagytam egy üzenetet egy taxitársaság számával, és elmentem.
Innentől kezdve rajta áll a dolog.
Az ő döntése.
Valószínűleg soha többé nem áll szóba velem.
Talán felhívja a rendőrséget.
Nem hibáztatnám érte.
Hibát követtem el.
Az emberek hibáznak,
mint én most.
JOHNNAK: NE HARAGUDJ, HOGY ELTŰNTEM! MÉG MA HAZAMEGYEK.
Hahó!
Én vagyok az.
Jól vagy?
Néha szorul az ajtó. Inkább gyere körbe!
Azt hittem, elmentél.
Csak sétáltam egyet.
Hogy érzed magad?
Nem aludtam ilyen jót már három éve.
- Kérsz egy kávét? - Az szuper lenne.
Tegnap…
beleejtetted a telefonodat a vécébe.
Rizsbe tehetem neked, vagy…
Gratulálok, Vlad!
Kösz.
Nem jó?
Soha nem ittam ilyen jó kávét.
Megyek naplót írni.
Még itt van.
- Kérhetek egyet? - Aha.
Nem baj, ha…
Megkérdezhetem, mi a terved?
Hát, én úgy látom,
Cynthia menekülni akart.
- Mi? - Magamra hagyott Pheevel.
- Mármint, amikor megpróbálta… - Megölni magát? Igen.
- Ez azért nem menekülés. - Rátalált egy írásomra arról a napról.
És kidobatta velem.
Az volt az első jó írásom az előző könyvem óta.
Azt mondta, ez csak rá tartozik.
Értem.
Most meg valaki mással kefél?
Ne haragudj, de amikor ő…
Te tudtad, hogy ő hol volt. Cynthia nem tudja, hol vagy.
Tudja.
Lényegében.
Honnan?
Megírtad neki.
Megírtad a mobilomról, hogy időre van szükségem.
Mi?
Nálam van a laptopom.
Láttam az üzeneteket a gépen.
Az ágyad mellett van wifi. Gondolom, a bérlőid miatt.
Részeg voltál. Biztos úgy döntöttél…
Nem, azt te írtad.
Nem én voltam.
Tudom, hogy nem.
Nem baj.
Érdekes.
Tettél valamit az italomba este?
Soha nem vetemednék ilyesmire.
Hiszek neked.
Jó, mert igazat mondok.
Elviszek egy csónakot.
Maradni akar.
JOHN: KÉSZ A KIVÉGZÉSI LAKOMA
JOHN BEJÖVŐ HÍVÁS
Halló!
Felvetted.
Hogy megy?
Ez egy bohózat, baszki. Állítólag még ma vége lesz.
Haragszol rám?
Gondolkodtam rajta,
és az, hogy kényszerítselek arra, hogy mellettem ülj a meghallgatáson,
nem a mi stílusunk.
Igaz.
Már amíg kurvára mardos a bűntudat.
- Elárulod, hol vagy? - Nem.
Már készülődnek.
- Le kell tennem. - Sid van ott? Beszélhetek…
Jól vagy?
- Igen. És te? - Igen.
Lenyűgöző vagy.
Felborult a kajak.
- Jól vagy? - Igen, jól vagyok.
Csak le kellett vennem a vizes ruhát, és inni egy martini koktélt.
Ez A Simpson családból van.
Itt van John pár nadrágja a szekrényben.
Nem tetszem így?
D. H. Lawrence remek.
El is felejti az ember. Őrültnek hiszi, de bámulatos.
Igen, az első sor valami ilyesmi:
„Egy eredendően tragikus korban élünk, ezért nem akarjuk tragikusnak látni.”
Lenyűgöző vagy.
Ugyan! Csak bemagoltam az első sorokat, hogy felvághassak az ilyen pasik előtt.
Hát, bevált.
Az az új könyved?
Igen.
Tetszik?
Életem legjobb alkotása, de még nincs meg a befejezése.
Nem írunk együtt?
Hozom a gépemet.
Hol vannak a ruháid? Kimoshatom őket.
Kint vannak a tornácon.
A farmert nem szabad szárítógépbe tenni.
Semmi baj.
Mocskosnak éreztem magam.
Utána otthagytam az egyetemet.
Szólt az iskolának arról, hogy mi történt?
Nem.
Miért nem?
Szégyelltem magam.
Azt hittem, a tanáraim istenek.
Én csak egy városi lány voltam.
Semmi másom nem volt a tanulmányi eredményemen kívül.
Nem akarom tönkretenni az életét,
de nagyon kiszolgáltatott voltam, és az, amit velem csinált,
nem volt…
kedves dolog.
A felesége órájára járt?
Igen.
Vele milyen volt a kapcsolata?
Őt nem igazán ismertem.
Jó tanár volt.
Le sem kell nézned?
Nem.
Volt már viszonyod diákkal?
Nem.
Igen.
De posztgraduális hallgató volt.
A húszas évei végén járt, és pedig a harmincas éveim elején.
- A fénykoromat éltem. - Még most is.
Nem ugyanúgy.
Ő pedig…
Megőrültem érte.
Miért?
Azért,
mert fantasztikusan tudott nézni.
Nagyon ügyes voltál odabent.
Köszönöm!
Akkor most várjuk az eredményt?
Alexis már elindult. Visszamegyünk a városba.
De azt mondták, perceken belül meglesz a döntés.
Ahhoz már nem kellek.
Sid!
Ezer éve nem főzött nekem senki.
Ez…
Ez különleges volt.
Örülök, hogy ízlett.
Produktív napom volt.
Tizenkét oldalt írtam.
Úgy örülök!
Én egy szót sem írtam.
Más foglalkoztat?
Igen.
Mióta tudsz John és Cynthia viszonyáról?
Gondolni sem akarok erre.
El kell mondanom valamit.
Rossz fiú voltam.
Nincs kész a beadandóm, tanárnő.
Bajban vagyok?
Elnézést!
Nagyon sajnálom.
Istenem, ne szabadkozz! Kérlek!
Nem azt mondtad, hogy tegnap ezt akartuk csinálni?
Nem akarom valóra váltani a gimis vágyálmodat
valami perverz idősebb nőről.
Nem erre vágyom. Azt hittem, te akarod ezt.
- Nem. - Azt csinálom, amit akarsz.
Azt csináld, amit te akarsz!
- Hogy tegyelek boldoggá? - Kérlek, ne próbáld!
Istenem, Vlad, csak…
képzeltem az egészet?
Mit?
Inkább…
most megyek lefeküdni.
Veled menjek?
Ne kérdezgess tovább!
Amikor megláttalak az értekezleten, ezt akartam csinálni.
Úristen!
Amikor először jártam nálatok,
ezt akartam csinálni.
Jézusom!
Amikor átmentem úszni, ezt akartam csinálni.
Amikor múltkor a tárgyalóban voltunk…
- Szerettem volna, ha letérdelsz. - Úristen!
Az asztal alatt.
Basszus!
- Gyere! - Levetkőzzek?
Nem bírok várni.
Úristen! Elmegyek!
Nagyon szexi vagy.
Most már elélvezhetsz.
- Mi? - Elélvezhetsz.
- Biztos? - Igen.
Oké.
- Vlad! - Igen?
Átmehetnél a vendégszobába.
Oké.
Mi a fene? Én vagyok az.
Tetszik a gatyája.
Kapd be!
Hova mész?
Gratulálok!
Komolyan. Le a kalappal.
Ha még egy szót szólsz, kinyírlak.
Ne menj túl közel!
Megfagyok.
Az az én nadrágom?
Vlad a vendégszobában alszik, mert el kellett vonulnia.
- Ne hazudj! - Te egy szót sem szólhatsz.
- Ne dirigálj nekem! - Semmiért sem.
- De még inkább… - Mindenki azt érez, amit akar.
Mi van veled és Cynthiával?
Mi?
Cynthiával? Mi van?
Ne röhögj, baszki!
Bocs, de nem bírom megállni.
Cynthia a barátom. Hozzá én túl kevés lennék.
Mi?
Rajtakaptad őket, nem?
- Mi közben? - Igen.
Láttalak titeket együtt egy…
Vele voltál.
Ja, de veletek ellentétben mi nem dugtunk.
Cynthia a memoárja végén jár, én pedig elbeszélő költeményt írok.
Várj! Akkor ti nem…
Nem árultunk el téged? Nem hát!
Azt mondtad, láttad őket együtt.
Láttam is. Azt hittem.
- Ti írtatok? - Nem csak te tudsz írni.
- Hajnali kettőkor? - Úgy van.
Gyógyszert vettünk be, és írtunk. Jó buli.
Mi? Te…
Te mocsok! Most…
- Mi ütött beléd? - Szexi vagy mérgesen.
- Cynthia el tudja dönteni. - Nem tudja.
- Fogalmad sincs, min ment át. - Állj!
- Az ő ötlete volt. - Hát persze, mert függő!
Ő vette, de én tettem el. Fél Adderallt vett be. Semmi baja.
Fogalmad sincs róla, te barom!
Végezni akar a könyvvel, és elköltözni abból a lakásból,
hogy ne minden rólad szóljon.
Mikor szólt bármi is rólam?
Atyaisten!
Elkérhetem a mobilodat?
Miért?
- Felhívni a feleségemet, baszki! - Ja, persze.
- Üdvözlöm. - Kapd be!
Fogd be a pofádat!
- Érdekel a meghallgatás? - Igen.
A panaszokat elutasították.
Többé nem tanítok, de megmarad a nyugdíjam,
szóval nyertem.
Nem tűnsz boldognak.
Szerintem hiba volt bevonni Sidney-t.
- Túlteszi magát rajta. - Szerintem egy időre elkúrtam.
Értem.
Támadt egy ötletem.
Felülvizsgálhatnánk a megállapodásunkat.
Hogy érted?
Nem leszünk már fiatalabbak.
Legyünk újra
monogámok!
Nem kezd ez az egész kissé szánalmassá válni?
Persze csak ha befejeztétek.
Mit mondott?
Azt mondta…
hogy te
segítesz normálisnak érezni magát.
Nem tudom.
Na, én most lefekszem.
Oké.
Elmondjam, mit akarok?
Mit?
Azt, hogy találkozzunk itt heti egyszer.
Benne vagy?
Ihletet adsz nekem.
Volt olyan időszakom, amikor ennél izgalmasabb dolgot
nem is mondhattak volna nekem.
Csak a jegyzetfüzeteimért jöttem.
Cseréljek lepedőt?
Az jó ötlet lenne.
Megkaptad, amit akartál?
John!
Fantasztikus érzés, nem?
- Mi? - A vágy.
Azt hittem, ez a vágyról szól, de valójában nem is annyira arról…
Hanem?
A vágy hatásáról.
Felpezsdített.
Ezt köszönhetem neki.
- Újra elkaptad a ritmust. - Jesszus!
- Még mindig megy. - John, kérlek!
Miről szól a könyv?
Majd…
Majd elolvasod, ha megjelent.
- Szerinted siker lesz? - Új életet kezdhetek majd.
Új életre vágysz?
Lehetőségeket akarok. Opciókat. Szeretnék…
Hatalmat?
Manapság „ügynökségnek” nevezik.
Nem jössz
lefeküdni?
Nem tudom.
Nem tetszik ez a befejezés?
Nemrég döbbentem rá arra,
hogy Vladimir és John is úgy tekint rám, mint egy karakterre a saját történetükben.
És megvan a saját elképzelésük arról, hogy mi lesz a sztori vége.
De léteznek olyan erők, amiket senki sem irányíthat.
Tűz üt ki, miközben alszunk.
Mint egy gótikus regényben.
Mintha az a szenvedély,
az a felvillanyozó vágy kapott volna lángra.
Vlad! Ébresztő!
John! Kelj fel! Rajta!
Tűz van! Kelj fel!
A fenébe! Mi történt?
Basszus!
- Beszorult az a kurva ajtó. - El az útból!
És most már értem…
- Engedj oda! - Megoldom!
Engedj oda, baszki!
Ez az én ajtóm! Tűnj el, te mocsok!
…hogy döntenem kell.
- Ez az én házam! - Kapd be!
Tűnj már el, baszki!
Várj! Hova mész?
- Mi? - Várj!
Állj! Mit csinálsz? Drágám!
Egy teljesen új élet.
És ez a sztori vége.
Befejezem a könyvemet a nőről,
aki megszállottan vágyakozik egy fiatalabb kollégája után.
Vlad könyvet ír egy idősebb tanárral folytatott gyengéd viszonyról.
Az enyém sokkal jobb.
Kielégít egy bizonyos szükségletet.
Ne aggódjanak!
Hívtam a tűzoltókat. Ki fognak jutni.
Nem hisznek nekem?
JULIA MAY JONAS KÖNYVE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Szűcs Imre