Що за чорт? Та що за чорт? Що ти… Що за чорт? Що за чорт? Ти божевільна! Якого
хріна я прив'язаний до стільця?
О Боже. О Боже. О… шш, шш, шш, шш. Владе, Владе, Владе. Шш, шш, шш. Владе.
Що за чорт? О Боже.
Тихо, Владе. Шш… о…
О!
Все гаразд. Все гаразд. Як ти? Вже краще?
Краще? А як ти, бляха, думаєш? Що… що це ти зробила?
Владе, я… я… я… мені шкода. Ми були такі п'яні.
І ти сказав, що хотів би, щоб над тобою… домінували.
Щоб просто спробувати. Але… але потім нічого не сталося, бо я сама була така
-п'яна, що… -О, бляха…
Боже, я відключилась, і… і… і все це – просто величезне непорозуміння, і я
зараз звільню тебе негайно.
-Гаразд. -Гаразд?
О, чорт.
Добре. Я вже звільняю тебе. Ось так. Гаразд.
Вибач.
-Вибач. -Вибач.
А ми, ам…
…ми робили щось?
Ні, ні. Ні, ні. Нічого не було. Я… клянуся.
Боже, я розповіла, ам…
Розповіла. О Боже, мені важко про це говорити, але вчора я розповіла, що…
Синтія з Джоном… закрутили роман.
Ам…
А ти…
Впевнена?
Я застала їх разом.
Мені дуже шкода.
Можна я залишусь тут на ніч?
ВЛАДІМІР
ПРОТИ ТЛУМАЧЕННЯ
Він спав у гостьовій. Я не могла зрозуміти, що саме він думає, коли
ми розійшлися. І тому вранці я залишила йому записку з номером служби
ЯКЩО ХОЧЕШ ПІТИ, МОЖЕШ ВИКЛИКАТИ ТАКСІ ЗІ СТАЦІОНАРНОГО ТЕЛЕФОНА В МОЇЙ СПАЛЬНІ.
таксі й пішла до магазину.
Тепер уже йому вирішувати, куди це поверне.
Це його вибір.
Він, мабуть, більше зі мною не заговорить.
Можливо, викличе поліцію.
Я його розумію.
Це була помилка.
Люди помиляються, і…
…я помилилась.
ДО ДЖОНА: ВИБАЧ, ЩО ЗНИКЛА. БУДУ ВДОМА СЬОГОДНІ.
Хто там?
Це я.
Усе гаразд?
Двері заклинило. Зайди з іншого боку.
Я думала, ти пішов.
Ні, я просто гуляв.
Як… як почуваєшся?
Це був найкращий сон за останні три роки.
Може, хочеш кави?
Залюбки.
Ти, е-е…
…впустив телефон в унітаз учора. Я покладу його в рис чи…
Молодець, Владе.
Дякую.
Вона якась не така?
Найсмачніша кава в моєму житті.
Піду зроблю нотатки.
О.
Він ще тут.
Е-е…
-Пригостиш? -Мм–гм.
Можна я… ам…
…спитаю, про твої плани?
Ну, я бачу це так…
Синтія вирішила втекти.
Що?
Лишила мене з Фі.
Що? Коли намагалась…
Убити себе? Так.
Ну… не можна назвати це втечею.
Вона знайшла те, що я написав про той день.
І змусила це викинути.
Це було перше вартісне, що я написав відколи видав останню книгу.
Вона сказала, це належить їй.
Так.
І тепер вона трахається з іншим?
Вибач, але коли вона, ам…
Е-е…
Ти знав, де вона була. Вона не знає, де ти зараз.
Ні, вона знає. Насправді.
Як?
Мм, від тебе.
Ти написала з мого телефона про "потрібен час".
-Що? -У мене був лептоп з собою.
Я побачив повідомлення на комп'ютері. Так, у тебе вайфай поруч із ліжком.
-Для орендарів, напевно. -О.
Ти був п'яний. Напевно, ти… вигадав…
Ні, це була ти.
Я не писав.
Я точно знаю.
Усе гаразд.
І це цікаво.
Ти підсипала мені щось увечері?
Я б ніколи таке не зробила.
Я вірю.
Добре, бо я кажу правду.
Я, мабуть, повеслую.
Він хоче лишитись.
ДЖОН: СТРАТУ ЗАБЕЗПЕЧАТЬ КЕЙТЕРІНГОМ.
ДЖОН: ВХІДНИЙ ВИКЛИК
-Алло. -Ти відповіла.
Як усе йде?
Це клятий фарс. Кажуть, закінчать до вечора.
Сердитий на мене?
Знаєш, я думав про це, і… змусити дружину сидіти зі мною на слуханнях за Розділом
Дев'ять – це якось не про нас.
-Так. -Поки тебе точить провина.
Ти скажеш мені, де ти?
-Ні. -Вони починають.
-Маю йти. -Це Сід? Можна з нею поговорити?
Все гаразд?
-Так, а у тебе? -Так.
Твоя робота вражає.
Перекинувся каяк.
О, ти не поранився?
Все гаразд. Треба було змінити мокрий одяг на сухе мартіні.
Це цитата з "Сімпсонів".
Ам, там є штани Джона у шухляді.
Таким не подобаюсь?
Девід Лоуренс – чудовий.
Забуваєшся. Думаєш, він божевільний, а він неймовірним.
О так, перший рядок звучить приблизно так: "Наш вік по суті своїй
трагічний, а тому трагічним ми його не сприймаємо".
Боже, ти вражаєш.
Та ну, я просто вчу усі ці перші рядки, щоб вихвалятись перед такими, як ти.
Ну, це працює.
Твій новий роман?
О.
Е-е, так. Так.
Подобається?
Це найкраще з того, що я писала, але… я й досі не вигадала фінал.
Попишемо разом?
Що?
Принесу свій лептоп.
Е-е, а де твій одяг? Я можу попрати.
Е-е, мій одяг біля входу.
І джинси не можна в сушарку.
Усе гаразд.
Він змусив мене почуватися брудною і використаною.
Я кинула навчання після цього.
Ви повідомляли університет про те, що сталося?
Ні.
Чому?
Мені було соромно за себе.
Я думала, професори – це боги.
А я була простим дівчиськом.
І все, що я… мала – це моє навчання.
Я не хочу руйнувати комусь життя…
…та я була тоді такою вразливою, і його вчинок…
Це було не…
…порядно.
Ви були в класі його дружини?
-Так. -Якими були ваші з нею стосунки?
Чесно, я не так добре її знала.
Хороша викладачка.
Не дивишся на клавіші?
Ні.
-Ти колись мала роман зі студентом? -Ні.
Так. Але він був аспірантом. Ам, йому було… під тридцять, а мені – трохи за
тридцять.
Я… тоді була на піку.
Але ти й досі на піку.
Не так, як тоді. А він був, ам… я була без тями від нього.
Чому?
Він умів…
…завести мене одним поглядом.
Гм.
Ти була неперевершена, люба.
Дякую.
Лишилось лише… чекати, так?
Е-е, Алексіс уже в дорозі. Ми разом… вернемось до міста.
Але ж вони от-от мають винести… свій вердикт.
Там я тобі не потрібна.
Сід!
Для мене вже давно ніхто… не готував, це було… особливо.
Рада, що тобі сподобалось.
День був продуктивним. Вийшло дванадцять сторінок.
Я дуже рада. Я… я не написала ані слова.
Мм.
Відволікалась?
Звісно.
То, як довго це в Джона з Синтією вже триває?
Я саравді не хочу думати про це.
Я хочу зізнатися тобі.
Я скоїв дещо погане.
Я не здав свою роботу, професорко.
Я в халепі?
Е-е вибач.
Я… мені… дуже шкода.
О Боже, не потрібно. Прошу.
Хіба ти не казала, це… те, що ми мали зробити вчора?
О, я не хочу розігрувати твою шкільну фантазію про розпусну старшу жінку.
Я… це… е-е не те, чого я хочу. Я думав, цього хочеш ти.
-Не хочу. -Ну, я хочу… хочу те, чого хочеш ти.
-А я хочу, щоб ти робив те, чого ти хочеш. -Як тебе ощасливити?
Не намагайся мене ощасливити.
Боже, Владе, невже я…
…вигадала все?
Що?
О. Я, мабуть…
Піду готуватись до сну.
Я приєднаюсь?
Досить ставити запитання.
Відколи ми вперше зустрілись, я хотів зробити ось це.
О Боже.
А коли я прийшов тоді вперше, я хотів… зробити це.
Серйозно?
Коли я прийшов у басейн, я хотів зробити це.
Коли ми були в конференц-залі того дня…
Я хотів тебе на колінах…
О Боже. …під столом. О, так.
-Іди сюди. -Мені зняти це?
Я не можу чекати.
О Боже. Я кінчаю.
Ти така гаряча.
О, можеш… можеш кінчати.
Що?
Можеш кінчати.
-Точно? -Так.
Владе.
Так?
Можеш іти до гостьової.
Гаразд.
-Воу! -О!
-Що таке? Це я. -О.
Класні труси.
Пішов ти.
О, куди… куди ти йдеш?
Гарна робота. Серйозно. Я вражений.
Якщо скажеш ще хоч слово, я тебе вб'ю.
Не надто близько.
О, я змерзла.
Це мої штани?
Влад жив у нашій гостьовій, бо йому треба було трохи простору, це все.
-Не треба брехати. -Тобі заборонено щось казати, ясно?
О, я завжди казатиму те, що я хочу.
З будь-якої причини, але тим більше, тим більше, тим більше… як щодо вас із
Синтією?
Знаєш, хай там як, кожен має право відчувати що завгодно.
Що? Синтія? Що?
Гей, досить, бляха, реготати.
Вибач, я не втримався. Друзі, Синтія значно вище моєї ліги.
-Що? -Ні, ні, вона… ти ж наче застала їх, так?
Застала нас за чим?
Так і є. Я… я… я… я бачила вас разом десь… у якійсь… е-е… ти був з нею.
Так, що ж, на відміну від вас двох, ми не трахалися. Синтія закінчує свої
мемуари, а я… пишу епічну поему.
Чекай, чекай, чекай. То ви… ви… ви не…
Не зраджували?
Ні, сер.
Ти казала, що застала їх разом.
Я… ну, так, я… думала, що так. Ти? Щось писав?
-Ти не єдина тут, хто вміє писати. -О другій годині ночі?
Саме так. Ми вживали наркоту, а потім писали. Це кайф.
Що? Ти що…
Ах ти ж шмат лайна, я тебе роздеру на клапті.
Та що з тобою не так? Вона ж чиста, ти, сраний…
-Ти такий сексі, коли злишся, Владіміре. -Синтія може сама вирішувати.
Ні, не може. Ти не уявляєш, через що вона пройшла.
-Це була її ідея. -Ну, звісно, її, бо вона залежна.
Вона їх купила, я зберіг їх. Всього пів таблетки аддераллу. З нею все гаразд.
Ти просто ні хріна не тямиш, йолопе.
Вона просто хоче дописати книжку й вибратися з клятого кондо, бо зараз все
крутиться навколо тебе.
Коли це все крутилось навколо мене?
О… Боже.
Можна я візьму телефон?
Навіщо?
-Подзвонити сраній дружині. -О, так, звісно.
Переказуй їй привіт.
Пішов ти, заткни свою ротяку.
Розказати про слухання?
Так.
Всі скарги відхилили. Я не викладатиму, але я зберіг свою пенсію, тож… я виграв.
Щось ти не задоволений.
Гадаю, було помилкою втягувати Сідні.
О, якось вляжеться.
Ні, я добряче все зіпсував.
Згодна.
-Я тут подумав. -Мм-гм.
Може, переглянемо нашу домовленість?
Про що ти?
Ми з тобою не молодшаємо. Поновімо…
…обітниці.
Хіба все це не починає здаватися трохи сумним?
Коли ти закінчиш, звісно.
Що вона сказала?
Е-е… сказала…
…що ти…
…дав їй відчути себе нормальною людиною.
Я не знаю.
Що ж, я піду спати.
Гаразд.
Хочеш знати, чого я хочу?
Чого?
Я хочу зустрічатись тут раз на тиждень.
Скажи "так".
Ти надихаєш мене.
Так, був час у житті, коли це було найприємніше, що хтось міг сказати мені.
Я лише візьму свої нотатники.
Мені…
…змінити простирадла?
Гадаю, варто.
Було так, як ти хотіла?
Джоне.
Це найкраще відчуття, так?
Яке?
Пристрасть.
Я думала, що йдеться про пристрасть, та річ не стільки в ній, скільки…
У чому?
В тому, як вона вплинула. Вона мене оживила. І… дала мені це.
Ти знову на хвилі.
-Ще й як. -Досі в ударі.
Джоне, будь ласка.
Про що ця книжка?
Я…
дам почитати, коли її видадуть.
Стане бестселером?
Вона може дати мені нове життя.
Ти хочеш нового життя?
Я хочу вибору. Я хочу опцій. Я хочу…
Влади?
Молодь зве це суб'єктністю.
А ти…
…спати йдеш?
Я не знаю.
Фінал не влаштовує?
Нещодавно я зрозуміла, що і Владімір, і Джон розглядають мене як персонажа
своїх власних історій.
І кожен має уявлення про те, як усе має скластися.
Але існують сили поза чиїмось контролем.
Пожежа починається, поки ми спимо. Зовсім як у готичному романі.
Ніби та одержимість, той творчий, життєдайний трепет пристрасті… згорає у
полум'ї.
Владе! Прокидайся! Джоне! Прокидайся. Вставай, пожежа! Вставай!
-От бляха, що сталося? -Чорт.
Двері заклинило.
Ану на фіг відійди, Владе.
-Треба, мабуть, їх трохи підняти… -Та відійди, ти не тямиш. Тут треба
-Не заважай, дай я штовхну. Я зможу! -розібратися… Відійди, бляха!
-Відпусти, відійди! Дай! Посунься! Відійди -…Що мушу зробити вибір.
-Тобі кажу! Ти зараз їх взагалі зламаєш! -Ти мені заважаєш!
Чекай, чекай, ти куди?
Що?
Гей! Чекай, чекай! Стоп! Що ти робиш, кохана?
Нове життя.
І ось як усе складається.
Я дописую книжку про одержимість жінки молодшим колегою. Влад пише книжку про
ніжний роман зі старшою професоркою.
Моя продається краще. Знаходить у серцях… відгук.
Не хвилюйтесь. Я дзвоню у дев'ять-один-один. Усі вибираються.
Ви мені не вірите?